П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

___________________________________________________________________________________

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

29 вересня 2021 р.	м.Одеса	Справа № 420/14125/20	
Головуючий в 1 інстанції: Харченко Ю.В.
          
Судова колегія П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:  
              Головуючого:              Градовського Ю.М.
              суддів:                          Крусяна А.В., 
                                                    Яковлєва О.В.                          
          розглянувши в порядку письмового провадження в м.Одесі апеляційну скаргу Головного управління ДПС у м.Києві на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 28 квітня 2021р. по справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Кастонс Пром» до Головного управління ДПС у м.Києві про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -

В С Т А Н О В И Л А:
          У грудні 2020р. ТОВ «Кастонс Пром» звернулося в суд із адміністративним позовом до ГУ ДПС у м.Києві, в якому просило скасувати податкові повідомлення-рішення ГУ ДПС у м.Києві від 5.11.2020р. за №00004170704, №00004200704.
          В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що за результатами проведеної документальної перевірки ТОВ «Кастонс Пром» з питань достовірності нарахування сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість на поточний рахунок платника податку, податковим органом прийняті оскаржувані податкові повідомлення-рішення.
Позивач зазначає, що з його боку відсутні встановлені ГУ ДПС у м.Києві в Акті перевірки за №242/26-15-05-04-01/41792305 від 16.10.2020р., порушень податкового законодавства, оскільки при формуванні податкового кредиту в межах перевіряємого періоду, товариством у повному обсязі дотримано вимоги чинного податкового законодавства України, та правомірно віднесено до складу податкового кредиту відповідні суми податку на додану вартість, сплачені у межах відповідних фінансово-господарських правовідносин з контрагентами. При цьому, первинною, в тому числі бухгалтерською документацією в повному обсязі підтверджено придбання товариством сировини для використання у власному виробництві, яка в подальшому була реалізована покупцям.
Посилаючись на вказане просило позов задовольнити.
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 28 квітня 2021р. адміністративний позов задоволено.
Визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення ГУ ДПС у м.Києві від 5.11.2020р. №00004170704, №00004200704.
Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ДПС у м.Києві на користь ТОВ "Кастонс Пром" судові витрати по сплаті судового збору у загальному розмірі 21 020грн., та судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі  5 500грн..
В апеляційній скарзі апелянт просить рішення суду скасувати та прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволенні адміністративного позову, посилаючись на порушення норм права.
Сторони були сповіщені про час і місце розгляду справи у встановленому законом порядку. У судове засідання з`явився представник позивача та подав клопотання про розгляд справи у порядку письмового провадження. Інші сторони в судове засідання не з`явилися, про причини неявки не повідомляли. 
З урахуванням вказаного та належного сповіщення сторін, судова колегія вважає, що у відповідності до п.1 ч.1 ст.311 КАС України, апеляційну скаргу можливо розглянути в порядку письмового провадження, оскільки в матеріалах справи достатньо доказів для вирішення справи по суті.
Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до висновку про залишення скарги без задоволення, а рішення суду без змін, з наступних підстав.
Відповідно до ст.316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Задовольняючи адміністративний позов, суд першої інстанції виходив з того, що податковий орган приймаючи оскаржувані податкові повідомлення-рішення діяв протиправно та в супереч податковому законодавству, оскільки господарські операції підтверджено належними первинними документами, а тому висновки контролюючого органу про нереальність господарських операцій між позивачем та його контрагентом є помилковими та необґрунтованими.
Вирішуючи спір, судова колегія вважає, що суд першої інстанції повно та об`єктивно дослідив обставини по справі, надані докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.
Так, судом першої інстанції встановлено та підтверджено під час апеляційного розгляду, що у відповідності до Виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, ТОВ «Кастонс Пром» (код ЄДРПОУ 41792305) 8.12.2017р. зареєстровано як суб`єкт господарювання.
Основним видом діяльності товариства за КВЕД  є: 20.15  виробництво добрив і азотних сполук.
Місцезнаходження юридичної особи: 73003, Херсонська область, м.Херсон, вул.Лютеранська, буд.24, офіс 210.
Місце розташування виробничих потужностей ТОВ «Кастонс Пром»: Одеська область, Іванівський  район,  с.Іванівка вул.Леніна буд.94.
ТОВ «Кастонс Пром» відповідно до Договору купівлі-продажу за №2106-2019р. від 21.06.2019р., укладеного із ТОВ «Екзотик Фрутс», придбало фрукти-сировину. Відповідно до Договору комісії за №06/05 від 6.05.2019р., укладеного між ТОВ «Кастонс Пром» (комітент) та ТОВ «Екзотік Фрутс» (комісіонер), ТОВ «Екзотік Фрутс» придбало імпортний товар фрукти у нерезидентів за імпортними контрактами для ТОВ «Кастонс Пром». Згідно з Договором за №01/11-2018 від 1.11.2018р., укладеним із ТОВ «Геліон - М» (постачальником) придбало фрукти - сировину. Крім того, ТОВ «Кастонс Пром» (покупець) уклало Контракт за №20190923 від 23.09.2019р. із суб`єктом господарювання «Escarabajo KFT» (постачальник), відповідно до умов якого постачальник реалізував ТОВ «Кастонс Пром» фрукти (банани, апельсини, мандарини, хурма тощо) із відстроченням платежу 180 календарних днів від дати митного оформлення конкретної партії товару. Крім того, згідно матеріалів справи доставку на підприємство сировини здійснювало ТОВ «Вінтранс», що підтверджується копією Договору на перевезення вантажу за №21/05-19 від 21.05.2019р., копіями заявок, та відповідними товарно-транспортними накладними.
В подальшому, у період з 24.09.2020р. по 15.10.2020р. посадовими особами ГУ ДПС у м.Києві проведено документальну перевірку достовірності нарахування сум бюджетного відшкодування ТОВ «Кастонс Пром» податку на додану вартість на поточний рахунок платника податку за липень 2020р., за результатами якого 16.10.2020р. складено акт перевірки за №242/26-15-05-04-01/41792305 «Про результати позапланової документальної невиїзної перевірки ТОВ «Кастонс Пром»», з питань достовірності нарахування сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість на поточний рахунок платника податку за липень 2020р., у висновках якого встановлено порушення вимог: 
- п.185.1 ст.185, п.198.1, п.198.3, п.198.5, п.198.6 ст.198, п.200.1, п.200.4, ст.200, п.201.1, п.201.10 ст.201 ПК України, а саме встановлено завищення товариством суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість за липень 2020р. на суму 5  474 198грн., та завищення суми від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду за липень 2020р. на суму 5 544 862грн.;
- п.120-1,2 ст.120 ПК України, а саме встановлено нереєстрацію в ЄРПН податкових накладних, складених на операції з постачання товарів і послуг за лютий 2020р., березень 2020р., травень 2020р.,  червень 2020р..
Не погоджуючись із встановленими порушеннями, 23.10.2020р. ТОВ «Кастонс Пром» були подані відповідні заперечення до Акта, проте листом ГУ ДПС у м.Києві за №145337/10/26-15-07-04-01 від 4.11.2020р. заперечення Товариства на Акт перевірки були залишені без задоволення, а висновки - без змін.
В подальшому, на підставі вставних порушень, 5.11.2020р. податковим органом прийнято податкові повідомлення-рішення за №00004170704 та за №00004200704.
Позивач вважає, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення ГУ ДПС у м. Києві від 5.11.2020р. за №00004170704 та за №00004200704, прийнято контролюючим органом неправомірно, безпідставно, та всупереч положенням чинного податкового законодавства України, у зв`язку із чим звернулось в суд із відповідним позовом.
Підставами прийняття спірних податкових повідомлень-рішень став висновок контролюючого органу про нереальність та безтоварність господарських операцій між позивачем та його контрагентами.
          Перевіряючи обґрунтованість та правомірність оскаржуваних податкових повідомлень-рішень, з урахування підстав, за якими позивач пов`язує їх протиправність та скасування, судова колегія виходить з наступного.
          Приписами ч.2 ст.19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів регулює Податковий кодекс України якій, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.
Відповідно до пп.14.1.181 п.14.1 ст.14 ПК України, податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов`язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.
Згідно з п.198.3 ст.198 ПК України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з: придбанням або виготовленням товарів та наданням послуг; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи); ввезенням товарів та/або необоротних активів на митну територію України. Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах провадження господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.
Відповідно до п.198.1 ст.198 ПК України до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів (у тому числі у зв`язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу; ґ) ввезення товарів та/або необоротних активів на митну територію України.
Згідно п.198.2 ст.198 ПК України датою віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг.
Відповідно до п.198.6 ст.198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними / розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.
У разі коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними у абзаці першому цього пункту документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.
Податкові накладні, отримані з Єдиного реєстру податкових накладних, є для отримувача товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.
Аналіз наведених приписів податкового законодавства свідчить, що суми податку на додану вартість для цілей визначення податкового кредиту мають бути фактично здійснені і підтверджені належним чином складеними первинними документами, що відображають реальність господарської операції, яка є підставою для формування податкового обліку платника податків. Крім того, визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.
Водночас, нереальність господарських операцій з придбання платником податку товару (робіт, послуг) має підтверджуватися належними, допустимими та достатніми доказами і не може ґрунтуватися на припущеннях, зокрема обумовлюватись лише допущеними контрагентом порушеннями вимог законодавства. Якщо вказаний контрагент допустив такі порушення, то це тягне відповідальність та негативні наслідки саме щодо нього, адже законом іншого не передбачено.
Відповідно до ст. 1 ЗУ "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", господарська операція - дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства.
Таким чином, визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податку.
Положеннями ч.1 ст.9 ЗУ "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" встановлено, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.
Отже, для підтвердження даних податкового обліку можуть братися до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції.
Згідно із   п.44.1 ст.44 ПК України, для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.
Для обрахунку об`єкта оподаткування платник податку на прибуток використовує дані бухгалтерського обліку та фінансової звітності щодо доходів, витрат та фінансового результату до оподаткування (п.44.2 ст.4 ПК України).
Приписами пп.134.1.1 п.34.1 ст.134 ПК України визначено, що об`єктом оподаткування є прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень цього Кодексу.
Якщо відповідно до цього розділу передбачено здійснення коригування шляхом збільшення фінансового результату до оподаткування, то в цьому разі відбувається: зменшення від`ємного значення фінансового результату до оподаткування (збитку); збільшення позитивного значення фінансового результату до оподаткування (прибутку).
Для цілей цього підпункту до річного доходу від будь-якої діяльності, визначеного за правилами бухгалтерського обліку, включається дохід (виручка) від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг), інші операційні доходи, фінансові доходи та інші доходи.
Аналіз положень пунктів 44.1, 44.2 ст.44, п.134.1 ст.134 ПК України свідчить, що платник податку на прибуток підприємств з метою визначення об`єкта оподаткування - прибутку визначає фінансовий результат до оподаткування (прибутку або збитку) шляхом коригування (збільшення або зменшення), використовуючи дані бухгалтерського обліку та фінансової звітності щодо доходів, витрат та фінансового результату до оподаткування.
При цьому, показники обліку доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, визначаються на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Дані бухгалтерського обліку та фінансової звітності щодо доходів, витрат та фінансового результату у фінансовій звітності підприємства визначаються відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності.
Отже, надання контролюючому органу належним чином оформлених документів, передбачених правовими нормами, з метою одержання податкова вигоди є підставною для її одержання, якщо контролюючий орган не встановив і не довів, що відомості, які містяться в цих документах, неповні, недостовірні, суперечливі або ґрунтуються на інших документах, недійсність даних в яких установлена судом.
Відповідно до ч.1,2 ст.72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.
Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.
Згідно з ч.1-3 ст.99 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що містяться у справі, мотивує їх відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Як вбачається із матеріалів справи, що надані позивачем до перевірки та до суду документи первинного бухгалтерського обліку, складені з дотриманням законодавчо передбачених вимог, вони містять опис господарських операцій, усі необхідні реквізити, підписані уповноваженими особами, підписи засвідчені печатками відповідних підприємств, тобто повністю відповідають вимогам пп.201.1, 201.7 ст.201 ПК України, та відповідно підтверджують фактичне виконання фінансово-господарських операцій, а відтак, у розумінні ст.1 ЗУ «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», є первинними документами, що відповідно спростовує висновок відповідача щодо відсутності реального, та фактичного постачання товару (надання послуг, виконання робіт).
При цьому, як встановлено судом першої інстанції та підтверджено під час апеляційного розгляду, що ТОВ «Кастонс Пром» поставлено вироблені добрива своїм контрагентам – покупцям.
Так, з матеріалів справи вбачається, що відповідно до митної декларації №UА500130/2020/202230, інвойсу №6 від 21.01.2020р., пакувального листа №6 від 21.01.2020р., якісного посвідчення добрива органо-мінерального №67 від 17.01.2020р. вбачається постачання товару 23,9т (брутто) добрива органо-мінерального на умовах СРТ до м.Поті, Грузія, вантажоотримувачем якого був суб`єкт; господарювання Wilhelmsen Ships Service Gergia LLC. Згідно митної декларації №UА500130/2020/203163, інвойсу №7 від 28.01.2020р. пакувального листа №7 від 28.01.2020р., якісного посвідчення добрива органо-мінерального №75 від 28.01.2020р. вбачається постачання товару 23,86т (брутто) добрива органо-мінерального на умовах СРТ до м.Поті, Грузія,, вантажоотримувачем якого був суб`єкт господарювання Wilhelmsen Ships Service Gergia LLC. Згідно митної декларації №UА500130/2020/206679, інвойсу №8 від 25.02.2020р. пакувального листа №8 від 25.02.2020р., якісного посвідчення добрива органо-мінерального №87 від 24.02.2020р. вбачається постачання товару 23,9т (брутто) добрива органо-мінерального на умовах СРТ до м.Поті, Грузія, вантажоотримувачем якого був суб`єкт господарювання Wilhelmsen Ships Service Gergia LLC.Згідно митної декларації №UА500130/2020/226812, інвойсу №9 від 6.08.2020р. пакувального листа №9 від 6.08.2020р., якісного посвідчення добрива органо-мінерального №88 від 6.08.2020р. вбачається постачання товару 23,86т (брутто) добрива органо-мінерального па умовах СРТ до м.Поті, Грузія, вантажоотримувачем якого був суб`єкт господарювання Wilhelmsen Ships Service Gergia LLC.
Крім того, на виконання зобов`язань, передбачених Договором поставки №27 від 3.09.2019р., ТОВ «Кастонс Пром» поставило ТОВ «Бета-Агро-Інвест» добриво, що підтверджується видатковою накладною №10 від 24.03.2020р.. 
Отже, судова колегія зазначає, що включення ТОВ «Кастонс Пром» спірних сум ПДВ до складу податкового кредиту перевіряємого періоду в межах вищеокреслених фінансово-господарських відносин, повністю підтверджено позивачем наданими до суду, та наявними у матеріалах справи відповідними документами первинного бухгалтерського, та податкового обліку, що відповідно свідчить про безпідставність, та неправомірність донарахування податковим органом товариству позивача спірних сум податку на додану вартість.
Що стосується посилань податкового органу в апеляційній скарзі на певні недоліки товарно-транспортних накладних, то судова колегія звертає увагу на те, що згідно з Правилами перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, затвердженими наказом Міністерства транспорту України від 14.10.1997р. за №363 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 20.02.1998р. за №128/2568), ТТН - єдиний для всіх учасників транспортного процесу юридичний документ, призначений для списання товарно-матеріальних цінностей, обліку на шляху їх переміщення, оприбуткування, складського, оперативного та бухгалтерського обліку, а також для розрахунків за перевезення вантажу та обліку виконаної роботи.
Так, товарно-транспортна накладна не є обов`язковим первинним документом, що складається під час здійснення господарської операції з поставки товару, а є первинним документом, що лише підтверджує операції учасників транспортних перевезень (вантажовідправника, вантажотримувача, перевізника), тому її неналежне оформлення або відсутність у покупця товару за наявності належних первинних документів, що підтверджують поставку та оприбуткування товару, не може слугувати безумовною  підставою для висновку щодо безтоварності господарської операцій з поставки товару в цілому.        
Також, сама по собі відсутність або неналежне оформлення ТТН, не є достатнім аргументом, який доводить нереальність господарської операції.
Що стосується доводів податкового органу щодо неможливості здійснення господарської діяльності позивача виходячи із спожитої підприємством електроенергії, то судова колегія вважає такі доводи необґрунтованими, оскільки, по-перше, під час проведення перевірки, податкові органи мають перевіряти саме документи, які використовуються підприємством у бухгалтерському та податковому обліку, та не вчиняти припущення без надання відповідних належних доказів. По-друге, посадові особи, які здійснювали податкову перевірку, у жодному разі не є фахівцями у галузі виробництва  добрив, азотних сполук.
Натомість, недобросовісність платника, на наявність котрої наголошує відповідач, має бути встановлена безумовними, достатніми, та однозначно розтлумаченими доказами, водночас, такі докази, у порушення вимог ч.2 ст.77 КАС України, суб`єктом владних повноважень  надані не були.
Отже, з урахуванням вищезазначеного, апеляційний суд вважає, що господарські операції між позивачем та його контрагентами фактично відбулися, а позивач мав усі законні підстави для бюджетного відшкодування.
Враховуючи вищевикладене, судова колегія погоджується із висновком суду першої інстанції про задоволення позовних вимог ТОВ «Кастонс Пром».
          В доводах апеляційної скарги апелянт посилався на неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права. На думку судової колегії, викладені у скарзі доводи не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи по суті. 
          За таких обставин, судова колегія вважає, що рішення суду ухвалено з додержанням норм процесуального та матеріального права, а тому не вбачає підстав для його скасування.
          На підставі викладеного, керуючись ст.ст.246,315,316 КАС України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у м.Києві – залишити без задоволення.
          Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 28 квітня 2021р. – залишити без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня отримання судового рішення.

                    Головуючий:                                                                      Ю.М. Градовський          

                       Судді:                                                                                  А.В. Крусян          

                                                                                                  О.В. Яковлєв