ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 листопада 2021 року м. Херсон
справа № 653/290/15-ц 
провадження № 22-ц/819/1705/21 
Херсонський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 

головуючого (суддя-доповідач)	Пузанової Л.В.,	
суддів:	Склярської І.В.,	
  	Чорної Т.Г.,	
секретар	Автонагова Ю.В.,	

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Генічеського районного суду Херсонської області у складі судді Крапівіної О.П. від 12 березня 2015 року в справі за заявою прокурора Генічеського району Херсонської області, діючого в інтересах держави в особі Плавської сільської ради Генічеського району Херсонської області, заінтересована особа: Відділ Держземагенства у Генічеському районі про визнання спадщини відумерлою,
встановив: 

У лютому 2015 року прокурор Генічеського району Херсонської області, діючи в інтересах держави в особі Плавської сільської ради Генічеського району Херсонської області, звернувся до суду із заявою про визнання спадщини відумерлою.
В обґрунтування своїх вимог заявник зазначив, що на території Плавської сільської ради Генічеського району Херсонської області знаходяться земельні ділянки площею 3,64 га та 2,64 га, що належали на праві власності ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Посилаючись на те, що після відкриття спадщини заяв про прийняття спадщини у визначений законом строк подано не було, спадкоємців за законом та заповітом не виявлено, заявник просив суд визнати спадщину, що відкрилася після смерті ОСОБА_2 у вигляді земельних ділянок, площею 3,64 га та 2,64 гектарів, вартістю 106 946,26 грн та 76 390,18 грн, розташованих на території Плавської сільської ради, відумерлою та передати її у власність територіальної громади Плавської сільської ради Генічеського району Херсонської області. 
Рішенням суду від 12 березня 2015 року заяву задоволено.
В апеляційній скарзі  ОСОБА_1 просить рішення суду скасувати, зазначивши, що є особою, яка не брала участі у справі, однак, його права оскаржуваним рішенням порушені, оскільки він є спадкоємцем ОСОБА_2 першої черги за законом та фактично прийняв спадщину після матері відповідно до частини третьої статті 1268 ЦК України як такий, що постійно проживав та був прописаний разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, тому зроблені без встановлення кола спадкоємців висновки суду про неприйняття спадкоємцями спадщини не відповідають обставинам справи.
Письмовий відзив на апеляційну скаргу до суду не надходив.
Заслухавши доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах, визначених статтею 367 ЦПК України, апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ зробив висновок про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.
Рішення суду мотивовано тим, що з дня смерті ОСОБА_2 пройшло більше 9 років, спадкоємці за заповітом і за законом відсутні, доказів протилежного судом не встановлено, тому наявні підстави для визнання спадщини відумерлою.
В процесі розгляду справи суд встановив, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_2 , яка проживала в с. Вільне Генічеського району Херсонської області.
На день її смерті залишилося спадкове майно: земельні ділянки із цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 3,64га та 2,60га, які розташовані на території Плавської сільської ради.
Відповідно до інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину), виданої 15.01.2015 року приватним нотаріусом КарпенкоО.Г. на звернення правоохоронних органів, інформація щодо ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 (дата смерті не співпадає із датою смерті ОСОБА_2 ), у Спадковому реєстрі відсутня.
Згідно з інформацією, наданою прокурору Генічеського району Плавською сільською радою 29 січня 2015 року №2.14-22/07, ОСОБА_2 на момент смерті з іншими особами не проживала, інші особи за місцем її проживання не зареєстровані, до сільської ради за переоформленням спадкових прав не зверталися. Сільською радою у 2013 році було розміщено оголошення в газеті «Приазовська правда» про намір визнання безхазяйною нерухомою річчю земельних часток (паїв), за оформленням яких не зверталися спадкоємці до 01 липня 2013 року.
Статтею 1277 ЦК України, в редакції, що діяла на час виникнення спірних правовідносин, передбачено, що у разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття суд визнає спадщину відумерлою за заявою відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. 
Заява про визнання спадщини відумерлою подається після спливу одного року з часу відкриття спадщини. 
Спадщина, визнана судом відумерлою, переходить у власність територіальної громади за місцем відкриття спадщини. 
Аналіз наведеної норми матеріального права дає підстави зробити висновок про те, що відумерлою є спадщина, щодо якої відсутні спадкоємці за заповітом і за законом, або якщо такі спадкоємці є, однак вони не прийняли спадщину в установлені законом строки та у визначеному законом порядку.
Відповідно до статті 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.
У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.
Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.
Спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.
Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу (стаття 1258 ЦК України).
Згідно зі статтею 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.
За приписами статті 1268  ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.
Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням.
Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.
Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.
Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщ ини (частина перша статті 1269 ЦК України в редакції, що діяла на час виникнення спірних правовідносин).
За загальним правилом, встановленим статтею 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.
У спірних правовідносинах має місце спадкування за законом, оскільки факт складання ОСОБА_2 заповіту на випадок своєї смерті судом не встановлений.
ОСОБА_1 є сином ОСОБА_2 , що підтверджується долученим до апеляційної скарги свідоцтвом про народження НОМЕР_1 , виданим Н.Іванівською сільською радою Генічеського району Херсонської області 09.04.1954 року.
Відповідно до довідки, виданої виконавчим комітетом Плавської сільської ради Генічеського району Херсонської області 12.02.2020 року №104, ОСОБА_2 проживала та була зареєстрована по АДРЕСА_1 з 1964 року по день смерті. На день її смерті разом із нею за наведеною адресою проживав та був зареєстрований її син- ОСОБА_1 .
Факт реєстрації 12.03.1998 року ОСОБА_1 по АДРЕСА_1 підтверджено його паспортом НОМЕР_2 , виданим Генічеським РВ УМВС України в Херсонській області 12.03.1998 року.
У ОСОБА_1 зберігалися державні акти на право власності на земельні ділянки, що входять до складу спадкового майна після ОСОБА_2 .
Отже, ОСОБА_1 - син ОСОБА_2 , є спадкоємцем за законом першої черги, який прийняв спадщину після матері на підставі частини третьої статті 1268 ЦК України.
Згідно з Повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть, сформованого 18 серпня 2014 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Генічеського районного управління юстиції у Херсонській області на запит прокуратури Генічеського району, який був предметом дослідження судом першої інстанції при вирішенні цієї справи, документ, що підтверджував факт смерті ОСОБА_2 (лікарське свідоцтво про смерть №7 від 11.06.2005 року, видане Плавською лікарською амбулаторією Генічеського району Херсонської області) був наданий ОСОБА_1 , якому в установленому законом порядку була видана довідка №8 від 13 червня 2005 року для отримання одноразової допомоги на поховання.
Суд на зазначену обставину уваги не звернув та належним чином доводи прокурора щодо відсутності у ОСОБА_2 спадкоємців, які б прийняли спадщину не перевірив і суперечності в інформації з цього приводу не усунув, в результаті чого зробив неправильний висновок щодо відумерлості спадщини у спірних правовідносинах.
З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що ухвалене судом рішення підлягає скасуванню із ухваленням нового судового рішення про відмову у задоволенні заяви прокурора про визнання спадщини ОСОБА_2 відумерлою із наведених вище підстав.
На підставі викладеного, керуючись статтями 367, 374, 376 ЦПК України, суд
постановив:
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 задовольнити.
Рішення Генічеського районного суду Херсонської області від 12 березня 2015 року скасувати і ухвалити нове судове рішення.
У задоволенні заяви прокурора Генічеського району Херсонської області в інтересах держави в особі Плавської сільської ради Генічеського району про визнання спадщини відумерлою відмовити.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Верховного Суду шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий                          Л. В. Пузанова

Судді:                                                                 І. В. Склярська

                       Т. Г. Чорна

Повний текст постанови складено 04 листопада 2021 року

Суддя Л. В. Пузанова