ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 640/24915/19                                                                    Суддя (судді) першої інстанції: Шевченко Н.М.
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
  20 жовтня 2021 року                                                                                            м. Київ

          Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
          головуючий суддя                    Грибан І.О.
          судді:                                        Ключкович В.Ю.
                                                  Парінов А.Б.

          за участі:
          секретар с/з                              Піскунова О.Ю.
          пр-к позивача                     Мацегорін А.О.
          пр-к відповідача                     Труфанова В.О.

          розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Центрального міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 20 липня 2021 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «НФ Трейдінг Україна» до Офісу великих платників податків Державної податкової служби  про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії, -

У С Т А Н О В И В :

          Товариство з обмеженою відповідальністю «НФ Трейдінг Україна» звернулось до суду з позовом до Офісу великих платників податків Державної податкової служби, в якому просило:
          - визнати протиправною та скасувати вимогу про сплату боргу (недоїмки) № Ю-521-17 від 15.10.2019;
          - зобов`язати ОВПП ДПС зарахувати кошти у сумі 280    142,44 грн, сплачені в рахунок єдиного внеску за  період вересень 2018 року - серпень 2019 року та відобразити таке зарахування в ІКПП позивача.
          Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 20 липня 2021 року позовні вимоги задоволено частково.
          Визнано протиправною та скасовано вимогу про сплату боргу (недоїмки) № Ю-521-17 від 15.10.2019.
          Зобов`язано Офіс Великих платників податків ДПС зарахувати кошти, сплачені відповідно до платіжних доручень № 36983 від 19.10.2018 та № 36982 від 19.10.2018 на загальну суму 277 239,51 грн, сплачені в якості єдиного внеску за вересень 2018 року та відобразити таке зарахування в інтегрованій картці платника податків - Товариства з обмеженою відповідальністю «НФ Трейдінг Україна».
          У задоволенні позовних вимог в іншій частині відмовлено.
          Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нову постанову про відмову в задоволенні позову. Свої вимоги обґрунтовує тим, що суд першої інстанції неправильно застосував норми матеріального права, зокрема не врахував положень ч. 7 ст. 9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», які виключають можливість сплати єдиного внеску за платника податків іншою особою.
          Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 13 вересня 2021 року відкрито апеляційне провадження та призначено апеляційну скаргу до розгляду у відкритому судовому засіданні на 20 жовтня 2021 року.
          Позивачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якому він просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін та зазначає про безпідставність доводів, викладених в апеляційній скарзі.
          У судовому засіданні  апелянт вимоги апеляційної скарги  підтримав у повному обсязі, просив їх задовольнити.
          Представник позивача у судовому засіданні повністю заперечував проти задоволення апеляційної скарги, просив залишити оскаржуване рішення суду першої інстанції без змін.
Переглядаючи справу у межах доводів апеляційної скарги на предмет законності і обґрунтованості рішення суду першої інстанції, колегія суддів виходить з наступного. 
З матеріалів справи убачається, що позивач є платником єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування. Позивачем самостійно визначено суму єдиного внеску, яка підлягала сплаті за вересень 2018 року в розмірі 277239,47 грн. та відображено у своєчасно поданій звітності. Зазначені суми податкового зобов`язання сплачено за платіжними дорученнями №36982 та №36983 від 19.10.20218 року. Оплату здійснено ТОВ «Статус-Трейд» на підставі договору доручення №ДОР-002230 від 19.04.2018. 
          Наразі,  відповідачем сплату не враховано та надіслано позивачу вимогу про сплату боргу (недоїмки) № Ю-521-17 від 15.10.2019, в якій зазначено, що станом на 30.09.2019 заборгованість зі сплати ЄСВ становить 280 312,44 грн.
          Не погоджуючись зі згаданою вимогою позивач звернувся зі скаргою в адміністративному порядку, у відповідь на яку, рішенням від 29.11.2019 останньому відмовлено.
          Вважаючи вказані дії відповідача протиправними, а свої права порушеними, позивач звернулась до суду з відповідним позовом.
          Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач вчасно сплатив належні суми ЄСВ у єдиний доступний в умовах арешту рахунків спосіб - шляхом укладення договору доручення з іншою юридичною особою.
          Задовольняючи позовні вимоги частково, суд першої інстанції виходив з того, що обраний Товариством спосіб виконання зобов`язань зі сплати єдиного соціального внеску, шляхом надання у передбаченому законодавством України порядку доручення іншому суб`єкту здійснити від імені та за рахунок довірителя відповідні платежі, не суперечить вимогам спеціального законодавства - Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування».
          Надаючи правову оцінку обставинам справи та правомірності оскаржуваних позивачем рішень відповідача, колегія суддів звертає увагу на те, що відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені   Конституцією   та законами України.
          Відповідно до ст. 1 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010 №2464-VI (надалі за текстом - «Закон України №2464-VI»), єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб та членів їхніх сімей на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування
          Частиною 1 статті 4 Закону України №2464-VI   встановлено, що платниками єдиного внеску є: 1) роботодавці: підприємства, установи та організації, інші юридичні особи, утворені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, чи за цивільно-правовими договорами (крім цивільно-правового договору, укладеного з фізичною особою - підприємцем, якщо виконувані роботи (надавані послуги) відповідають видам діяльності відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ і організацій, інших юридичних осіб, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами.
          Відповідно до пункту 1 частини 2 статті 6   Закону України №2464-VI, платник єдиного внеску зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.
          Частиною 7 статті 9   Закону України №2464-VI   визначено, що єдиний внесок сплачується шляхом перерахування платником безготівкових коштів з його банківського рахунку.
          Платники єдиного внеску, крім платників, зазначених у пунктах 4 і 5 частини першої статті 4 цього Закону, зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 20 числа наступного місяця, крім гірничих підприємств, які зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 28 числа наступного місяця (частина 8 статті 9 Закону України №2464-VI).
          Частина 12   статті 9   Закону України №2464-VI   та підпункт 4 пункту 2 розділу IV Інструкції №449 містять аналогічну норму щодо сплати єдиного внеску, відповідно до якої єдиний внесок підлягає сплаті незалежно від фінансового стану платника.
           Відповідно до пункту 6 частини першої  статті 1 цього Закону, недоїмка - це сума єдиного внеску, своєчасно не нарахована та/або не сплачена у строки, встановлені цим Законом, обчислена органом доходів і зборів у випадках, передбачених цим Законом.
          Пунктом 2 розділу VI Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженої   наказом Міністерства фінансів України №449 від 20.04.2015, недоїмкою є сума єдиного внеску, своєчасно не нарахована та/або не сплачена у строки, встановлені Законом, обчислена органами доходів і зборів у випадках, передбачених Законом.
          Пунктом 3 Розділу VІ   цієї Інструкції   визначено, що фіскальні органи надсилають (вручають) платникам вимогу про сплату боргу (недоїмки) в таких випадках: якщо дані документальних перевірок свідчать про донарахування сум єдиного внеску фіскальними органами; якщо платник має на кінець календарного місяця недоїмку зі сплати єдиного внеску; якщо платник має на кінець календарного місяця борги зі сплати фінансових санкцій.
          У випадках, передбачених абзацами третім та/або четвертим цього пункту, вимога про сплату боргу (недоїмки) надсилається (вручається) платникам, зазначеним у підпунктах 1 та 2 пункту 1 розділу II   цієї Інструкції, протягом п`яти робочих днів, що настають за календарним місяцем, у якому виникла, зросла або частково зменшилась сума недоїмки зі сплати єдиного внеску (заборгованість зі сплати фінансових санкцій).
          У пункті 4 розділу IV Інструкції зазначено, що вимога про сплату боргу (недоїмки) формується під одним порядковим номером до повного погашення суми боргу.
          Судом першої інстанції встановлено, що постановою приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Жаботинським Іваном Володимировичем в межах зведеного виконавчого провадження № 55998369 ,на виконання рішення господарського суду, винесено постанови від 15.03.2018  та від 06.06.2018 про арешт рухомого та нерухомого майна, а також коштів, що знаходяться на всіх банківських рахунках ТОВ «НФ Трейдінг Україна».
          Внаслідок чого, рахунки позивача арештовано та  на них відсутні кошти.
          З метою своєчасного виконання обов`язку по сплаті єдиного внеску, між  ТОВ «НФ Трейдінг Україна» та ТОВ «Статус-Трейд» укладено договір доручення від 19.04.2018, предметом якого є обов`язок останнього здійснювати перерахування грошових коштів для сплати податків і обов`язкових внесків від імені довірителя.
          На виконання згаданого договору, ТОВ «Статус-Трейд» здійснювало перерахування коштів на виконання обов`язку позивача сплачувати ЄСВ.
          Дана обставина підтверджується платіжними дорученнями:
          - № 36983 від 19.10.2018 на суму 20 219,32 грн;
          - № 36982 від 19.10.2018 на суму 257    020,19 грн, - з призначеннями платежу «ЄСВ за вересень 2018 року за ТОВ «НФ Трейдінг Україна» за договором доручення від 19.04.2018.
          Відповідно до ч. 1 ст. 1000 Цивільного кодексу України, за договором доручення одна сторона (повірений) зобов`язується вчинити від імені та за рахунок другої сторони (довірителя) певні юридичні дії. Правочин, вчинений повіреним, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов`язки довірителя.
          За частиною другою цієї статті, договором доручення може бути встановлено виключне право повіреного на вчинення від імені та за рахунок довірителя всіх або частини юридичних дій, передбачених договором. У договорі можуть бути встановлені строк дії такого доручення та (або) територія, у межах якої є чинним виключне право повіреного.
          А згідно зі статтею 239 Цивільного кодексу України   правочин, вчинений представником, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов`язки особи, яку він представляє.
          Відповідно до цього, правочин, вчинений повіреним, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов`язки не повіреного, а саме довірителя, а тому повірений жодних цивільних прав та обов`язків за правочинами, які він вчинив на виконання договору доручення, не набуває. 
          З огляду на зазначене, сплата єдиного внеску повіреним не є передачею платником єдиного внеску своїх зобов`язань по його сплаті третій особі.
          Аналогічний правовий висновок викладено Верховним Судом у постанові  від 21.12.2018 у справі №805/1429/17-а.
          Оскільки сума єдиного внеску за вересень 2018 року була сплачена повіреним ТОВ «Статус-Трейд» у повному обсязі, то обов`язок позивача зі сплати єдиного внеску за вказаний період виконано повністю та своєчасно.
          Таким чином, позивачем вжито всі заходи спрямовані на виконання покладеного на нього Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» №2464-VI   обов`язку щодо сплати єдиного внеску.
          Крім того, відповідно до Наказу Міністерства фінансів України від 07.04.2016 №422   затверджено «Порядок ведення органами Державної фіскальної служби України оперативного обліку податків і зборів, митних та інших платежів до бюджетів, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» (далі - Порядок).
          Порядок визначає організацію діяльності з ведення органами Державної фіскальної служби України оперативного обліку податків і зборів, митних та інших платежів до бюджетів, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.
          Порядком визначено, що інтегрована картка платника (далі - ІКП) - форма оперативного обліку податків, зборів, митних платежів до бюджетів та єдиного внеску, що ведеться за кожним видом платежу та включає перелік показників підсистем інформаційної системи органів ДФС, які характеризують стан розрахунків платника з бюджетами та цільовими фондами.
          З метою обліку нарахованих і сплачених сум податків, зборів, митних та інших платежів до бюджетів, єдиного внеску органами ДФС відкриваються ІКП за кожним платником та кожним видом платежу, які повинні сплачуватися такими платниками.
          ІКП містить інформацію про облікові операції та облікові показники, які характеризують стан розрахунків платника податків з бюджетами та цільовими фондами за відповідним видом платежу.
          Тобто, картка облікового рахунку - це документ, який знаходиться в оперативному стані і відображає облік нарахованих і сплачених сум платежів до бюджету. Зазначення в ньому суми податку, яка вже фактично сплачена, але в картці зазначена як наявна заборгованість порушує права позивача, оскільки відображає суму не існуючого податкового боргу.
          Отже, на підставі викладеного, у платників податків наявний такий спосіб захисту порушеного права як зобов`язання податкового органу, в якому платник податків перебуває на податковому обліку, внести зміни до картки особового рахунку платника податків.
          Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 06 лютого 2020 року у справі № 812/1281/17.
          З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що для належного захисту прав та інтересів позивача, доцільним буде зобов`язати Офіс великих платників податків Державної фіскальної служби зарахувати кошти у сумі 277239,51 коп., сплачені в рахунок сплати єдиного внеску за вересень 2018 року та відобразити таке зарахування на інтегрованій картці платника податків Товариства з обмеженою відповідальністю "НФ Трейдінг Україна".
          Згідно з ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України   кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених   статтею 78 цього Кодексу.
          Всі наведені апелянтом доводи не спростовують вірних висновків суду першої інстанції. 
          Положеннями   ст. 242 КАС України   рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
          Згідно з п. 1 ч. 1   ст. 315 КАС України   за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
          Відповідно до   ст. 316 КАС України   суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. 
          Керуючись ст.ст. 242, 308, 310, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд, 

П О С Т А Н О В И В:

          Апеляційну скаргу Центрального міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків залишити без задоволення.
          Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 20 липня 2021 року залишити без змін. 
          Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку і строки, визначені статтями 328, 329 КАС України.
          
          Головуючий суддя                                                            І.О. Грибан

          Судді:                                                                                В.Ю. Ключкович

                                                                                          А.Б. Парінов

          (повний текст постанови складено 01.11.2021р.)