ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД      
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116, (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"07" жовтня 2021 р.           Справа№ 910/12016/20
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого:           Суліма  В.В.
суддів:            Коротун О.М. 
          Майданевича А.Г. 
 
при секретарі судового засідання : Шевченко Н.А.
за участю представників сторін: 
від позивача: Ляхова К.О.;
від відповідача: Полякова Л.В.,
розглянувши апеляційну скаргу Комунального підприємства Виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО
на рішення Господарського суду міста Києва від 31.03.2021 року ( повний текст рішення складено 26.04.2021)
у справі № 910/12016/20 (суддя: Літвінова М.Є.)
за позовом Приватного підприємства "Регіональний охоронний союз" 
до Комунального підприємства Виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО" 
про стягнення 12 813 930, 18 грн.                  

                                                     ВСТАНОВИВ: 
          Приватне підприємство "Регіональний охоронний союз" (далі - позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Комунального підприємства Виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО" (далі - відповідач) про стягнення з відповідача на користь позивача 12813  930, 18 грн, з яких: 12  163704, 07 грн основна заборгованість, 555  010, 45 грн пеня та 95215, 85 грн 3 % річних.
Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов договорів про надання послуг № 882/Д000-19 від 18.02.2019 року,   № 883/Д000-19 від 18.02.2019 року, № 884/Д000-19 від 18.02.2019 року в частині повної та своєчасної оплати за надані позивачем послуги.
Рішенням Господарського суду міста Києва від 31.03.2021 року  позовні вимоги Приватного підприємства "Регіональний охоронний союз" задоволено частково.
Стягнуто з Комунального підприємства Виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО" на користь Приватного підприємства "Регіональний охоронний союз" основний борг розмірі 12163704,07 грн, пеню у розмірі   272187,80 грн, 3 % річних у розмірі 46860,17   грн, а також витрати по сплаті судового збору у розмірі 187  241,28  грн.  В решті суми позову у зв`язку із зменшенням позовних вимог відмовлено.
Не погодившись з прийнятим рішенням, Комунальне підприємство Виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО"   звернулось до суду з апеляційною скаргою, в якій просило  скасувати   рішення Господарського суду міста Києва від 31.03.2021 року в даній справі та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволені позовних вимог по справі № 910/12016/20 у повному обсязі. Судові витрати покласти на позивача.
          Апеляційна скарга мотивована тим, що Господарський суд міста Києва, визнав обставини встановленими, які є недоведеними і мають значення для справи, неправильно застосував норми процесуального та матеріального права.
          Разом з цим, скаржник вказав, що спірні акти про надання послуг були неналежним чином оформлені. Крім того, до матеріалів позовної заяви були додані акти про надання послуг №2 від 31.01.2020 року ( за січень 2020 року), №1 від 29.02.2020 року (за лютий 2020 року), №3 від 31.01.2020 року (за січень 2020 року), №5 від 31.01.2020 року (за січень 2020 року), №6 від 29.02.2020 року (за лютий 2020 року), з яких неможливо встановити, чи поставлено у них підпис  уповноваженої особи на підписання даних первинних документів.
          Також, за твердженням скаржника, позивач неналежним чином виконував свої зобов`язання за спірними договорами, зокрема, не виплати заробітної плати за фізичну охорону об`єктів КП «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» та, що на  об`єктах КП «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО», ввірених в охорону позивачу, особи пенсійного віку надавали послуги з фізичної охорони об`єктів без оформлення трудових відносин. 
          Крім того, скаржник вказав що, судом першої інстанції було  безпідставно відмовлено у призначенні  судової почеркознавчої експертизи. 
          Разом з цим, до апеляційної скарги було додано клопотання про призначення  судової почеркознавчої експертизи та клопотання про  зупинення провадження у справі. 
          Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу № 910/12016/20 передано для розгляду колегії суддів у складі: головуючий суддя - Сулім В.В., судді: Майданевич А.Г., Коротун О.М.
          Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 14.06.2021 року, у зв`язку з перебуванням судді Коротун О.М. у щорічній відпустці, було сформовано для розгляду справи №910/12016/20 нову колегію суддів у складі: головуючого судді: Суліма В.В., суддів:              Майданевич А.Г., Гаврилюк О.М.
          Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 15.06.2021 залишено апеляційну скаргу Комунального підприємства Виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО" на рішення Господарського суду міста Києва від 31.03.2021 року   у справі №910/12016/20 - без руху.
          Апелянтом протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення апеляційної скарги без руху було усунено недоліки.
          Відтак, скаржником усунено недоліки поданої апеляційної скарги.
          Північний апеляційний господарський суд відкрив апеляційне провадження за апеляційною скаргою Комунального підприємства Виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО" на рішення Господарського суду міста Києва від 31.03.2021   року у справі №   910/12016/20 своєю ухвалою від 29.06.2021 року.
           15.07.2021 року  через відділ забезпечення документообігу суду та моніторингу виконання документів від представника позивача  до суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, відповідно до якого позивач  просив суд рішення господарського суду залишити без змін, а апеляційну  скаргу без задоволення.  
          Крім того, представник позивача у  відзиві на апеляційну скаргу, зокрема, зазначив, що  судом першої інстанції було правомірно встановлено, що відповідач в порушення умов договорів та норм чинного законодавства належним чином не виконав  взяті на себе зобов`язання  щодо своєчасної та повної оплати отриманих послуг за січень, лютий 2020 року згідно з договорами про надання послуг, що не було спростовано відповідачем, зокрема, відповідачем не надано суду доказів оплати наданих послуг на суму 12163704,07 грн. 
          При цьому, представник позивача наголосив, що  за трьома договорами позивачем надано послуги на суму 12163704,07 грн, що підтверджується  підписаними сторонами актами надання послуг за період січеь 2020 та лютий 2020, копії яких долучено до матеріалів справи. 
           07.07.2021 року  через відділ забезпечення документообігу суду та моніторингу виконання документів від представника  скаржника до суду надійшли заперечення на  відзив на апеляційну скаргу, відповідно до якого скаржник, зокрема, зазначив, що у даній справі  суд мав би відхилити позовні вимоги в частині стягнення пені, 3% річних та інфляційних за весь час прострочення, оскільки, наявні підстави для застосування антикорупційного застереження. 
          Розгляд справи неодноразово відкладався на підставі ст. 216 Господарського процесуального кодексу України. 
           28.09.2021 року через відділ документального забезпечення Північного апеляційного господарського суду представник скаржника  подав клопотання про відкладення розгляду справи.
          Крім того, 28.09.2021 року через відділ документального забезпечення Північного апеляційного господарського суду представник скаржника  подав клопотання  про закриття провадження  в частині стягнення  основної суми боргу у розмірі 12163704,07 грн.
          Згідно з витягом з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27.09.2021 сформовано нову колегію суддів у складі: головуючий суддя: Сулім В.В., судді: Майданевич А.Г.,   Коротун О.М., яка ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 28.09.2021 року прийнята до свого провадження.
          Крім того, ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 28.09.2021 року продовжено строк розгляду апеляційної скарги Комунального підприємства Виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО" на рішення Господарського суду міста Києва від 31.03.2021 року у справі № 910/12016/20 та  задоволено клопотання скаржника    про відкладення розгляду справи.           
          Через відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів Північного апеляційного господарського суду 01.10.2021 року від відповідача та 04.10.2021 року від позивача надійшли клопотання про прискорення розгляду справи та зміни рішення призначеної дати.           
          Північний апеляційний господарський суд заяви   Приватного підприємства "Регіональний охоронний союз" та Комунального підприємства Виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО"   задовольнив. Розгляд апеляційної призначив на 07.10.2021 року.          
          Представник скаржника у судовому засіданні 07.10.2021 року не наполягав на розгляді клопотання про призначення  судової почеркознавчої експертизи та клопотанні про  зупинення провадження у справі, які відповідно залишені судом без розгляду.
          Водночас, представник скаржника  підтримав подану заяву про закриття провадження в частині та просив її задовольнити. 
          Представник позивача у судовому засіданні  07.10.2021 року залишив розгляд даного питання на розсуд суду.             
          Заслухавши пояснення представника скаржника в судовому засіданні 07.10.2021 року, дослідивши обставини справи, розглянувши клопотання про закриття провадження в частині, колегія суддів дійшла до висновку  про задоволення вказаного клопотання, виходячи з наступного.
          Статтею 231 Господарського процесуального кодексу України     визначено підстави для закриття провадження у справі.
          Так, відповідно до ч. 1     ст. 231 Господарського процесуального кодексу України     господарський суд закриває провадження у справі, якщо: 
           1) спір не підлягає вирішенню в порядку господарського судочинства; 
           2) відсутній предмет спору; 
           3) суд встановить обставини, які є підставою для відмови у відкритті провадження у справі відповідно до     п.п. 2,     4,     5     ч. 1     ст. 175 цього Кодексу, крім випадків, передбачених     ч. 2     ст. 175 цього Кодексу;     
           4) позивач відмовився від позову і відмову прийнято судом; 
           5) після відкриття провадження у справі між сторонами укладено угоду про передачу спору на вирішення до міжнародного комерційного арбітражу або третейського суду, якщо тільки суд не визнає, що така угода є недійсною, втратила чинність або не може бути виконана; 
           6) настала смерть фізичної особи або оголошено її померлою чи припинено юридичну особу, які були однією із сторін у справі, якщо спірні правовідносини не допускають правонаступництва; 
           7) сторони уклали мирову угоду і вона затверджена судом.
          Відповідно до п. 2 ч. 1     ст. 175 Господарського процесуального кодексу України     суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо є таке, що набрало законної сили, рішення чи ухвала суду про закриття провадження у справі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, або є судовий наказ, що набрав законної сили за тими самими вимогами.
          Закриття провадження у справі -це форма закінчення розгляду господарської справи без прийняття судового рішення у зв`язку з виявленням після порушення провадження у справі обставин, з якими     закон     пов`язує неможливість судового розгляду справи.
          Пунктом 2 ч.  1     ст. 231 Господарського процесуального кодексу України     встановлено, що господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.
          Господарський суд закриває провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору, зокрема у випадку припинення існування предмета спору (наприклад, сплата суми боргу, знищення спірного майна, скасування оспорюваного акта державного чи іншого органу тощо), якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань.
          Закриття провадження у справі на підставі зазначеної норми     Господарського процесуального  кодексу України     можливе також у разі, коли предмет спору існував на момент виникнення останнього та припинив існування в процесі розгляду справи. Якщо ж він був відсутній і до порушення провадження у справі, то зазначена обставина зумовлює відмову в позові, а не закриття провадження у справі.
          Одночасно слід зазначити, що предмет спору - це об`єкт спірного правовідношення, з приводу якого виник спір. Під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення.
          У справі     №910/12016/20 предметом вимог за позовною заявою Приватного підприємства «Регіональний охоронний союз» є стягнення основної заборгованості у розмірі 12 163  704,07 грн.
          Як установлено судом апеляційної інстанції під час розгляду даної апеляційної скарги апелянтом сплачено 12 163  704,07 грн, що підтверджується платіжними дорученнями від 28.09.2021 року, стягнення якої є предметом судового розгляду у даній справі. 
          Таким чином, на час розгляду     Північним апеляційним господарським судом апеляційної скарги Комунального підприємства Виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО на рішення Господарського суду міста Києва від 31.03.2021 року у справі                            № 910/12016/20 сума основного борг у розмірі 12 163  704,07 грн сплачена.
          Приписами п. 2 ч. 1  ст. 231 Господарського процесуального кодексу України  передбачено, що господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.
          Відповідно до п.3 ч.1  ст. 275 Господарського процесуального кодексу України  суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право визнати нечинним судове рішення суду першої інстанції повністю або частково у передбачених цим Кодексом випадках і закрити провадження у справі у відповідній частині.
          У суді апеляційної інстанції позивач має право відмовитися від позову, а сторони - укласти мирову угоду відповідно до загальних правил про ці процесуальні дії незалежно від того, хто подав апеляційну скаргу. Якщо заява про відмову від позову чи мирова угода сторін відповідають вимогам ст.ст. 191,192 Господарського процесуального кодексу України, суд постановляє ухвалу про прийняття відмови позивача від позову або про затвердження мирової угоди сторін, якою одночасно визнає нечинним судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи та закриває провадження у справі (ст.274 Господарського процесуального кодексу України).
          З огляду на викладене та враховуючи відсутність предмету спору у відповідній частині, що передбачає закриття провадження у справі в цій частині, колегія суддів вважає  за можливе  і необхідне застосування аналогії процесуального закону щодо ст.ст. 274, 275, та відповідно визнання рішення нечинним у відповідній частині. 
          За таких обставин, враховуючи, що внаслідок сплати Комунальним підприємством Виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО, сума заборгованості відповідача перед позивачем зменшилася на вказану суму, а тому відсутній предмет позову щодо стягнення основної заборгованості у розмірі 12 163  704,07  грн, що є підставою для закриття провадження у справі в  цій частині, згідно з п. 2 ч. 1  ст. 231 Господарського процесуального кодексу України та визнання рішення нечинним  в цій частині на підставі ч. 1 п. 3 ст. 275 Господарського процесуального кодексу України.          
          Розглянувши апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи, Північний апеляційний господарський суд вважає, що рішення  Господарського суду міста Києва  від 31.03.2020 року підлягає визнанню нечинним в частині стягнення  основного боргу у розмірі 12163704,07 грн, провадження у справі в цій частині закриттю, а в решті рішення залишенню без змін,  апеляційна скарга Комунального підприємства Виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО" - без задоволення, з наступних підстав.
          Відповідно до ст. 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. 
          Як вбачається з матеріалів справи та правильно встановлено судом першої інстанції, 18.02.2019 року між Комунальним підприємством виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київтеплоенерго"   (замовник) та Приватним підприємством "Регіональний охоронний союз" (виконавець) було укладено наступні договори: договір про надання послуг № 882/Д000-19;  договір про надання послуг № 883/Д000-19; договір про надання послуг № 884/Д000-19.
          Відповідно до умов вказаних договорів виконавець зобов`язується в терміни, на умовах та в порядку, передбаченому договорами, надати замовнику в 2019 році послуги згідно з ДК 021:2015: 79710000-4 охоронні послуги (фізична охорона об`єктів СП "Київські теплові мережі") (далі - послуги), а замовник зобов`язується прийняти послуги та оплатити їх відповідно до умов договорів.
          Згідно п. 1.2. договорів перелік об`єктів (місце надання послуг), кількість (обсяг) послуг та розрахунок вартості послуг з фізичної охорони об`єктів наведений у додатку 2 до договору, що є невід`ємною частиною цього договору.
          Відповідно до п.п. 3.1., 3.2. договору про надання послуг № 882/Д000-19  ціна цього договору становить: 33 444 098, 33 грн, крім того ПДВ 20 % 6 688 819,67 грн. Загальна ціна договору становить 40 132 918,00 грн з ПДВ.
          Щомісячна вартість послуг за договором становить: 3 344 409,83 грн, у тому числі ПДВ 20 %  557 401,64 грн та зазначена у додатку 2 до договору.
          Відповідно до пунктів 3.1, 3.2  договору про надання послуг № 883/Д000-19 ціна цього договору становить: 23    576    080, 00 грн, крім того ПДВ 20 % - 4  715216, 00 грн. Загальна ціна договору становить 28    291  296, 00 грн. Щомісячна вартість послуг за договором становить: 2  357608, 00 грн, у тому числі ПДВ 20 %  392  934, 67 грн та зазначена у додатку 2 до договору.
          Згідно п. 3.1, 3.2  договору про надання послуг № 884/Д000-19 ціна цього договору становить: 4  780    982, 92 грн, крім того ПДВ 20 % -  956  196, 58 грн. Загальна ціна договору становить 5    737  179, 50 грн.           Щомісячна вартість послуг за договором становить: 478  098, 29 грн, у тому числі ПДВ 20 %  79  683, 05 грн та зазначена у додатку 2 до договору.
          Пунктами 4.1., 4.2. договорів визначено: термін надання послуг до 31.12.2019 включно. Місце надання послуг: згідно з додатком 2 до договору.
          За умовами пунктів 5.1., 5.2. договорів розрахунки проводяться шляхом оплати замовником вартості фактично наданих в поточному місяці послуг протягом 30 календарних днів з моменту складання виконавцем та підписання обома сторонами актів приймання наданих послуг з фізичної охорони об`єктів.
          Датою здійснення платежу вважається дата списання грошових коштів з поточного рахунку замовника.
          Відповідно до п. 6.2. договорів результатами послуг, наданих за даним договором, є акт приймання наданих послуг у двох примірниках, який підписується підписантами цього договору з обох сторін.
          Згідно  п. 6.7. договорів датою виконання зобов`язань виконавця за цим договором є дата підписання замовником акта приймання наданих послуг.
          Відповідно до п. 13.1. договорів, останні  набувають чинності з моменту його підписання уповноваженими представниками сторін і діє до 31.12.2019 року включно, а в частині проведення розрахунків - до повного завершення. Закінчення строку дії договору не звільняє сторони від виконання тих зобов`язань, що лишились невиконаними (
          Додатком 1 до договору про надання послуг від 18.02.2019 року № 882/Д000-19 сторонами погоджено технічні вимоги до надання послуг.
          Додатком 2 до договору про надання послуг від 18.02.2019 року № 882/Д000-19 сторонами погоджено перелік об`єктів (місце надання послуг), кількість (обсяг) послуг та розрахунок вартості послуг з фізичної охорони об`єктів.
           19.02.2019  року між сторонами підписано додаткову угоду № 1 до договору № 882/ДООО-19 про надання послуг від 18.02.2019 року, відповідно до якої сторони погодили зменшити обсяг послуг, передбачених п. 1.2 договору та виклали додаток № 2 до договору у новій редакції.
          Крім того, сторони виклали п. 3.1 договору  у новій редакції: 
          " 3.1. Ціна цього договору становить: 27  870  081, 94 грн, крім того ПДВ 20 % -  5   574 016 грн. Загальна ціна договору становить 33  444  098, 33 грн. 
          Додатковою угодою № 6 до договору про надання послуг № 882/Д000-19 від 18.02.2019 року сторони  дійшли згоди та домовились про наступне: 
           1. Встановили з " 01" січня 2020 обсяг закупівлі послуг, що не перевищує 20 відсотків суми, визначеної в договорі,  а саме 5  574   016, 39 грн без ПДВ, крім того ПДВ 1114  803, 28 грн, що разом становить 6  688  819, 67 грн та виклали Додаток № 2 до договору в наступній редакції, що додається до додаткової угоди:
           2. Виклали п.4.1 договору у наступній редакції: 
          " 4.1. Термін надання послуг: до 29.02.2020 року включно".
           3. Виклали п. 13.1 договору у наступній редакції: 
          " 13.1. Цей договір набуває чинності з моменту його підписання кожною стороною і діє  до 29.02.2020 року включно, а в частині проведення розрахунків - до повного завершення."
          Додатком 1 до договору про надання послуг від 18.02.2019 року № 883/Д000-19 сторонами погоджено технічні вимоги до надання послуг.
          Додатком 2 до договору про надання послуг від 18.02.2019 року № 883/Д000-19 сторонами погоджено перелік об`єктів (місце надання послуг), кількість (обсяг) послуг та розрахунок вартості послуг з фізичної охорони об`єктів.
           19.02.2019 року між сторонами підписано додаткову угоду № 1 до договору № 883/Д000-19 про надання послуг від 18.02.2019 року, відповідно до якої сторони погодили зменшити обсяг послуг, передбачених п. 1.2 договору та виклали додаток № 2 до договору у новій редакції.
          Крім того, сторони виклали п. 3.1 договору  у новій редакції: 
          " 3.1. Ціна цього договору становить: 19  646  733, 33 грн, крім того ПДВ 20 % -  3929  346, 67 грн. Загальна ціна договору становить 23576  080, 00 грн. 
          Додатковою угодою № 4 до договору про надання послуг № 883/Д000-19 від 18.02.2019 сторони  дійшли згоди та домовились про наступне: 
           1. Встановили з " 01" січня 2020 обсяг закупівлі послуг, що не перевищує 20 відсотків суми, визначеної в договорі,  а саме 3  840  043, 34 грн без ПДВ, крім того ПДВ 768    008, 66 грн, що разом становить 4  608  052, 00 грн та виклали Додаток № 2 до договору в наступній редакції, що додається до додаткової угоди:
           2. Виклали п.4.1 договору у наступній редакції: 
          " 4.1. Термін надання послуг: до 29.02.2020 включно".
           3. Виклали п. 13.1 договору у наступній редакції: 
          " 13.1. Цей договір набуває чинності з моменту його підписання кожною стороною і діє  до 29.02.2020 року включно, а в частині проведення розрахунків - до повного завершення."
          Додатком 1 до договору про надання послуг від 18.02.2019 року № 884/Д000-19 сторонами погоджено технічні вимоги до надання послуг.
          Додатком 2 до договору про надання послуг від 18.02.2019 року № 884/Д000-19 сторонами погоджено перелік об`єктів (місце надання послуг), кількість (обсяг) послуг та розрахунок вартості послуг з фізичної охорони об`єктів.
           19.02.2019 року між сторонами підписано додаткову угоду № 1 до договору № 884/Д000-19 про надання послуг від 18.02.2019 року, відповідно до якої сторони погодили зменшити обсяг послуг, передбачених п. 1.2 договору та виклали додаток № 2 до договору у новій редакції.
          Крім того, сторони виклали п. 3.1 договору  у новій редакції: 
          " 3.1. Ціна цього договору становить: 3  984  152, 43 грн, крім того ПДВ 20 % -  796  830, 49 грн. Загальна ціна договору становить 4  780  982, 92  грн. 
          Додатковою угодою № 4 до договору про надання послуг № 884/Д000-19 від 18.02.2019 сторони  дійшли згоди та домовились про наступне: 
           1. Встановили з " 01" січня 2020 обсяг закупівлі послуг, що не перевищує 20 відсотків суми, визначеної в договорі,  а саме 722    360, 33 грн без ПДВ, крім того ПДВ 144    472, 07 грн, що разом становить 866    832, 40 грн та виклали додаток № 2 до договору в наступній редакції, що додається до додаткової угоди:
           2. Виклали п.4.1 договору у наступній редакції: 
          " 4.1. Термін надання послуг: до 29.02.2020 включно".
           3. Виклали п. 13.1 договору у наступній редакції: 
          " 13.1. Цей договір набуває чинності з моменту його підписання кожною стороною і діє  до 29.02.2020 року включно, а в частині проведення розрахунків - до повного завершення."
          Як вбачається з матеріалів справи, між сторонами підписано Акти наданих послуг по договору  № 882/Д000-19 - Акт надання послуг № 2 від 31.01.2020 року за січень 2020 на суму 3   344  409, 83 грн та акт надання послуг № 1 від 29.02.2020 року за лютий 2020 на суму 3  344409, 83.
          Всього за договором № 882/Д000-19 підписано актів на загальну суму 6  688819, 67 грн.
          За договором № 883/Д000-19 від 18.02.2019 року підписано: 
          - акт надання послуг № 3 від 31.01.2020 року за січень 2020 року на суму 2  304 026, 00 грн;
          - акт надання послуг № 4 від 29.02.2020 року за лютий 2020 року на суму 2  304 026, 00 грн.
          Всього за договором № 883/Д000-19 підписано актів на загальну суму 4  608052, 00 грн.
          За договором № 884/Д000-19 від 18.02.2019 підписано: 
          - акт надання послуг № 5 від 31.01.2020 року за січень 2020 року на суму 433  416, 20 грн;
          - акт надання послуг № 6 від 29.02.2020 року за лютий 2020 року на суму 433  416, 20грн.
          Всього за договором № 884/Д000-19 підписано актів на загальну суму 866  832, 40 грн.
          Таким чином, як правильно встановлено судом першої інстанції, за трьома договорами позивачем надано послуг на загальну суму 12  163 704, 07 грн, що підтверджується підписаними сторонами актами надання послуг за період січень 2020 та лютий 2020 року (наявні в матеріалах справи).
          Листами № 04-04/1 від 06.04.2020 року, № 04-04/2 від 06.04.2020 року, № 04-04/3 від 06.04.2020 року  позивач звертався до відповідача з проханням сплатити заборгованість у розмірі 12163704, 07 грн, що підтверджується підтверджуються описами вкладення у цінні листи від 08.04.2020 року, накладними №0209076958803, № 0209076958838, № 0209076958820 та фіскальними чеками.
          Відповідно до  п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.
          Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку (ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України).
          Так,  укладені між позивачем та відповідачем договори за своєю правовою природою є договорами про надання послуг. 
          Відповідно до ст. 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.
          Згідно ч. 1 ст. 903 Цивільного кодексу України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.
          Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.
          Зазначене також кореспондується зі статтями 525, 526 Цивільного кодексу України відповідно до яких зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
          Згідно ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
          Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
          Відповідно до ч. 1  ст. 73 Господарського процесуального кодексу України  доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
          Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ч. 1  ст. 74 Господарського процесуального кодексу України).
          Відповідно до ч. 1-3  ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
          Оцінка предмету заявленого позову, а відтак наявності підстав для захисту порушеного права позивача про яке ним зазначається в позовній заяві здійснюється судом на розгляд якого передано спір крізь призму оцінки спірних правовідносин та обставин (юридичних фактів), якими позивач обґрунтовує заявлені вимоги (аналогічні висновки викладено у     постановах КГС ВС від 19.09.2019 року у справі № 924/831/17, від 28.11.2019 року у справі № 910/8357/18).
           17.10.2019 року набув чинності      Закон України № 132-IX від 20.09.2019 "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо стимулювання інвестиційної діяльності в Україні", яким було, зокрема внесено зміни до  ГПК України  змінено назву      ст. 79 Господарського процесуального кодексу України   з "Достатність доказів" на нову - "Вірогідність доказів" та викладено її у новій редакції, фактично впровадивши в господарський процес стандарт доказування "вірогідності доказів". Стандарт доказування "вірогідності доказів", на відміну від "достатності доказів", підкреслює необхідність співставлення судом доказів, які надає позивач та відповідач. Тобто, з введенням в дію нового стандарту доказування необхідним є не надати достатньо доказів для підтвердження певної обставини, а надати їх саме ту кількість, яка зможе переважити доводи протилежної сторони судового процесу. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж     протилежний (постанови КГС ВС від 02.10.2018 року у справі № 910/18036/17, від 23.10.2019 року у справі № 917/1307/18, від 18.11.2019  року у справі № 902/761/18, від 04.12.2019 року у справі № 917/2101/17).           
          Аналогічна правова позиція міститься у постанові ВП ВС від 18.03.2020 року у справі № 129/1033/13-ц.
          Як вбачається з матеріалів справи та правильно встановлено судом першої інстанції, на виконання умов укладених між сторонами договорів позивач надав відповідачу послуги, що підтверджується Актами № №1, 2, 3, 4, 5, 6 за період з січня 2020 - по лютий 2020, всього на загальну суму 12163  704, 07 грн, які підписані сторонами без заперечень.
          Відповідач в свою чергу в порушення умов договорів та норм чинного законодавства належним чином не виконав взяті на себе зобов`язання щодо своєчасної та повної оплати отриманих послуг за січень, лютий 2020 згідно з договорами про надання по послуг № 882/Д000-19, № 883/Д000-19, № 884/Д000-19 від 18.02.2019 року, у зв`язку з чим в останнього виникла заборгованість перед позивачем у розмірі 12  163704, 07 грн.
          З огляду на вищенаведене та встановленням факту невиконання відповідачем обов`язку  з оплати отриманих послуг за договорами про надання по послуг № 882/Д000-19, № 883/Д000-19, № 884/Д000-19 від 18.02.2019 року за січень, лютий 2020 у розмірі 12  163  704, 07 грн, суд першої інстанції дійшов правомірного висновку щодо задоволення  позовних вимог в частині стягнення з відповідача на користь позивача основної заборгованості   у розмірі 12  163  704, 07 грн.
          Твердження скаржника, що позивачем неналежним чином виконував свої зобов`язання за спірними договорами, зокрема, не виплати заробітної плати за фізичну охорону об`єктів КП «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» та, що на  об`єктах КП «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО», ввірених в охорону позивачу, особи пенсійного віку надавали послуги з фізичної охорони об`єктів без оформлення трудових відносин, не приймаються судом в якості підстав звільнення від відповідальності за прострочення виконання зобов`язання, враховуючи погоджені умови договорів та свободу укладення вказаного правочину.
          При цьому, колегія  суддів не приймає як наладжене твердження скаржника, що спірні акти про надання послуг були неналежним чином оформлені. Крім того, до матеріалів позовної заяви були додані акти про надання послуг №2 від 31.01.2020 року ( за січень 2020 року), №1 від 29.02.2020 року (за лютий 2020 року), №3 від 31.01.2020 року (за січень 2020 року), №5 від 31.01.2020 року (за січень 2020 року), №6 від 29.02.2020 року (за лютий 2020 року), з яких неможливо встановити, чи поставлено у них підпис  уповноваженої особи на підписання даних первинних документів, оскільки в матеріалах справи відсутні заперечення відповідача щодо якості та кількості наданих позивачем послуг. Акти наданих послуг за період - січень, лютий 2020 підписані відповідачем без будь-яких зауважень. 
          Водночас, колегія суддів відзначає, що погашення відповідачем основної заборгованості  у розмірі 12 163  704,07  грн, також спростовує вищевикладені твердження скаржника у апеляційній скарзі. 
          Крім того, колегія суддів приймає до уваги, що при прийнятті рішення по справі судом першої інстанції  було досліджено та надано оцінку  листу від 26.02.2021 року про призупинення виплат та висновок т.в.о. уповноваженого з антикорупційної діяльності Симоненка В.В. щодо наявності підстав для застосування антикорупційного застереження. З аналізу вищезазначеного висновку, як правильно встановлено судом першої інстанції не вбачається інформація щодо дати (часу) його складання.  
          З наведених відповідачем обґрунтувань та доказів суд не може прийти до висновку про правомірність застосування  договірного притримання.
          Щодо стягнення з відповідача пені у розмірі 555  010, 45 грн та 3 % річних у розмірі 95  215, 85 грн, колегія суддів відзначає наступне.
          Відповідно до п. 8.2 договорів у випадку прострочення оплати наданих послуг замовник сплачує на користь виконавця пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, від суми заборгованості за кожен день прострочення.
          Відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. 
          За прострочення виконання зобов`язання позивачем нараховано пеню у розмірі 555  010, 45 грн: за актом № 2 від 31.01.2020 року на суму 3344409, 83 грн  за період з 01.03.2020 року по 18.06.2020 року - 180  196, 03 грн; за актом № 1 від 29.02.2020 року на суму 3  344409, 83 грн за період з 30.03.2020 року по 18.06.2020  року - 125  004,14 грн; за актом № 3 від 31.01.2020 року на суму 2  304  026, 00 грн за період з 01.03.2020  року по 18.06.2020 року - 124  140, 42 грн; за актом № 4 від 29.02.2020 року на суму 2  304026,00 грн за період з 30.03.2020  року по 18.06.2020 року - 86  117,69 грн; за актом № 5 від 31.01.2020 року на суму 433  416, 20 грн за період з 01.03.2020 року по 18.06.2020 року - 23352, 36 грн; за актом № 6 від 29.02.2020 року на суму 433  416, 20 грн за період з 30.03.2020 року по 18.06.2020  року - 16199, 81 грн.
          Крім того, за прострочення виконання зобов`язання позивачем нараховано 3  %  річних у розмірі 95  215, 85 грн: за актом № 2 від 31.01.2020  року на суму 3  344409,83 грн  за період з 01.03.2020 року по 18.06.2020  року - 30154, 51 грн; за актом № 1 від 29.02.2020 року на суму 3  344409, 83 грн за період з 30.03.2020  року по 18.06.2020 року - 22204, 68 грн; за актом № 3 від 31.01.2020 року на суму 2304026, 00 грн за період з 01.03.2020  року по 18.06.2020  року - 20  774,00 грн; за актом № 4 від 29.02.2020  року на суму 2  304026, 00 грн за період з 30.03.2020 року по 18.06.2020  року - 15297, 22 грн; за актом № 5 від 31.01.2020 року на суму 433416, 20 грн за період з 01.03.2020 року по 18.06.2020  року - 3  907, 85 грн; за актом № 6 від 29.02.2020 року на суму 433416, 20 грн за період з 30.03.2020 року по 18.06.2020  року - 2  877, 59 грн.
          Колегія суддів перевіривши розрахунок  пені та 3% річних, погоджується з висновком суду першої інстанції, що позивачем не вірно визначено періоди нарахування, з огляду на те, що за актами від 31.01.2020 року  період прострочення настає з 03.03.2020 року, а не 01.03.2020 року, як зазначає позивач; за актами від 29.02.2020 року період прострочення настає з 31.03.2020 року, а не 30.03.2020 року , а тому сума пені становить 544    375, 60 грн, 3 % річних  93  720, 34 грн.
          Щодо клопотання відповідача про зменшення розміру штрафних санкцій, колегія суддів відзначає наступне. 
          Відповідно до ст. 233 Господарського кодексу України суд має право зменшити розмір санкцій, якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.
          Згідно ч. 3 ст. 551 Цивільного кодексу України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. 
          Вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, господарський суд повинен оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу; ступеню виконання зобов`язання боржником; причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної особи (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідки) тощо.
          При цьому, зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки є правом суду, за відсутності у законі переліку обставин, які мають істотне значення, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення неустойки. 
          Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України, нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних є мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації боржника за неналежне виконання зобов`язання.
          Аналогічна правова позиція міститься в постановах Великої Палати Верховного Суду від 19.06.2019 року у справах № 703/2718/16-ц та № 646/14523/15-ц.
          З урахуванням конкретних обставин справи, які мають юридичне значення, та, зокрема, зазначених у ст. 233 Господарського кодексу України критеріїв, суд може зменшити загальний розмір відсотків річних як відповідальності за час прострочення грошового зобов`язання. 
          Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 18.03.2020 року у справі № 902/417/18.
          Дослідивши доводи відповідача та обставини правовідносин сторін, виходячи із загальних засад, встановлених у ст. 3 Цивільного кодексу України, а саме, справедливості, добросовісності та розумності, враховуючи інтереси обох сторін, беручи до уваги значний розмір заявлених вимог, причини несвоєчасного виконання відповідачем зобов`язання, поведінку відповідача щодо виконання зобов`язання за договором, суд першої інстанції  дійшов правомірного висновку про можливість зменшення розміру пені та 3% річних на 50%.
          Щодо твердження скаржника, що судом першої інстанції було безпідставно відмовлено у призначенні  судової почеркознавчої експертизи, колегія суддів відзначає наступне. 
          Відповідно до ч.1 ст. 99 Господарського процесуального кодексу України суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи призначає експертизу у справі за сукупності таких умов: 
           1) для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо; 
           2) жодною стороною не наданий висновок експерта з цих самих питань або висновки експертів, надані сторонами, викликають обґрунтовані сумніви щодо їх правильності, або за клопотанням учасника справи, мотивованим неможливістю надати експертний висновок у строки, встановлені для подання доказів, з причин, визнаних судом поважними, зокрема через неможливість отримання необхідних для проведення експертизи матеріалів.
          Згідно ст. 1 Закону України «Про судову експертизу»  судова експертиза - це дослідження експертом на основі спеціальних знань матеріальних об`єктів, явищ і процесів, які містять інформацію про обставини справи, що перебуває у провадженні органів досудового розслідування чи суду. 
          Із сукупності наведених норм матеріального і процесуального права вбачається, що неприпустимо ставити перед судовими експертами правові питання, вирішення яких чинним законодавством віднесено до компетенції суду, зокрема, про відповідність окремих нормативних актів вимогам закону, про правову оцінку дій сторін тощо.
          Судова експертиза призначається лише у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення фактичних даних, що входять до предмета доказування, тобто у разі, коли висновок експерта не можуть замінити інші засоби доказування. Питання про призначення судової експертизи повинно вирішуватися лише після ґрунтовного вивчення обставин справи і доводів сторін щодо необхідності такого призначення.
          Обґрунтовуючи клопотання про призначення у справі судової економічної експертизи відповідач посилався, зокрема,  на те, що до матеріалів позовної заяви подані неналежним чином оформлені акти виконаних робіт, нібито за підписом працівників КП «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» зокрема в актах стоїть один підпис та одночасно вказано підписантами двох уповноважених осіб КП «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО», що унеможливлює ідентифікацію підпису у вказаних актах, оскільки з`ясувати кому саме належить підпис з наданих документів неможливо та ставить під сумнів, що підписи в актах належить саме уповноваженим особам відповідача.
          Разом з цим, відповідачем не було обґрунтовано неможливість встановлення судом фактичних обставин справи при розгляді даної справи за результатами оцінки наявних у справі доказів у їх сукупності, доцільність проведення експертизи, та не зазначено, у чому саме полягає потреба у спеціальних знаннях.
          При цьому, відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року, ратифікованої Україною 17.07.1997 року, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи у продовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.
          Отже, Північний апеляційний господарський суд зазначає, що розумність тривалості провадження по судовій справі повинна бути оцінена в світлі обставин справи та з огляду на наступні критерії: складність справи, поведінка заявника та відповідних органів, а також предмет спору. Відповідно до аналізу приписів ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається в першу чергу на відповідні суди.
          Так,  задоволення безпідставного клопотання призвело б лише до затягування розгляду справи, що є неприпустимим.
          З огляду на викладене, суд першої інстанції правомірно відмовив відповідачу у задоволенні клопотання про  призначення у справі почеркознавчої експертизи.
          Колегія суддів апеляційного господарського суду вважає інші посилання скаржника, викладені ним в апеляційній скарзі такими, що не можуть бути підставою для скасування прийнятої у справі ухвали, наведені доводи скаржника не спростовують висновків суду першої інстанції та зводяться до переоцінки доказів та встановлених судом обставин.
          Саме лише прагнення скаржника ще раз розглянути та оцінити ті самі обставини справи і докази в ній не є достатньою підставою для скасування оскаржуваного судового рішення.          
          Так,  мотиви апеляційної скарги фактично зводяться до мотивів викладених у  відзиві на позовну заяву, висновки по яким були зроблені судом першої інстанції у оскаржуваному  рішенні.   
          Отже, зазначені в апеляційній скарзі доводи не знайшли свого підтвердження під час перегляду рішення судом апеляційної інстанції, апелянт не подав жодних належних та допустимих доказів на підтвердження власних доводів, які могли б бути прийняті та дослідженні судом апеляційної інстанції в розумінні ст.ст. 73, 76-79, 86, 269 Господарського процесуального кодексу України. А тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.    
          Судові витрати, згідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України покласти на апелянта.
          Керуючись ст. ст. 129, 269, 270, 275, 277 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд -                                                                                                                        
                                                  ПОСТАНОВИВ:             
           1. Апеляційну скаргу   Комунального підприємства Виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО"на рішення Господарського суду міста Києва від 31.03.2021 року у справі № 910/12016/20 залишити без задоволення .
           2. Рішення Господарського суду міста Києва від 31.03.2021 року у справі №910/12016/20 визнати нечинним в частині стягнення з Комунального підприємства Виконавчого органу Київради  основного боргу у розмірі 12163704,07 грн, провадження у справі в цій частині закрити.
          В решті рішення залишити без змін.
           3. Судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, покласти на апелянта.                     
           4. Видачу наказу доручити Господарському суду міста Києва.          
           5.  Матеріали справи №910/12016/20 повернути до Господарського суду міста Києва.

          Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений ст.ст. 286-291 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя                                                            В.В. Сулім 

Судді                                                                                О.М. Коротун

                                                                                А.Г. Майданевич

Дата складення повного тексту 18.10.2021 року.