Справа № 308/12973/19

Закарпатський апеляційний суд

  П  О  С  Т  А  Н  О  В  А 
І м е н е м У к р а ї н и
    
02.11.2021                 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд в особі судді Стана І. В., за участю представника Закарпатської митниці ДМС України Зубенка І. І., особи, яка притягується до адміністративної відповідальності – ОСОБА_1 та його захисника – адвоката Бойко Б. Б., розглянувши апеляційну скаргу, яку подав адвокат Бойко Б. Б. в інтересах ОСОБА_1 ,

в с т а н о в и в :

Постановою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 05 червня 2020 року 

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець смт. Делятин Івано-Франківської області, мешканець АДРЕСА_1 , гр. України, українець, з вищою освітою, артист оркестру Закарпатської обласної філармонії, 

визнаний винним у вчиненні передбаченого ч. 1 ст. 483 МК України адміністративного правопорушення й на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 100 відсотків вартості товарів – безпосередніх предметів порушення митних правил, що становить 66 971, 37 (шістдесят шість тисяч дев`ятсот сімдесят одна гривня, 37 коп.) із конфіскацією у дохід держави цих товарів, а саме: легкового автомобіля марки „TOYOTA” модель „AURIS”, транзитний номер НОМЕР_1 , кузов НОМЕР_2 , 2011 року випуску, тип двигуна – бензин, об`єм двигуна 1329 куб. см..    

Постановлено стягнути з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 420,40 грн. у дохід Державної судової адміністрації України. 

Згідно постанови, 22.10.2019 о 11 год. 31 хв. у зону митного контролю митного поста "Ужгород" Закарпатської митниці ДФС у напрямку „в`їзд в Україну" по смузі руху “червоний коридор» заїхав легковий автомобіль марки „TOYOTA” модель „AURIS”, транзитний номер НОМЕР_1 , під керуванням гр. України ОСОБА_1 , що прямував із Словаччини в Україну в приватних справах. Як підставу для переміщення транспортного засобу гр. ОСОБА_1 подано до митного контролю товаросупровідні документи, а саме: супровідний лист митних органів Словаччини № 19TSV1840013 від 22.10.2019, договір купівлі продажу б/н від 17.10.2019, свідоцтво про реєстрацію т/з № НОМЕР_3 та довіреність. Згідно поданих документів, через митний кордон України в митному режимі «імпорт» переміщується легковий автомобіль марки „TOYOTA” модель „AURIS”, транзитний номер НОМЕР_1 , кузов НОМЕР_2 , 2011 року випуску, загальною вартістю 1900 Євро, що згідно курсу НБУ на 22.10.2019 становить 53019,09 грн.. У ході проведення митного контролю товаросупровідних документів, поданих гр. ОСОБА_1 , виявлена розбіжність щодо відомостей, зазначених у супровідному листі митних органів Словаччини № 19TSV1840013 від 22.10.2019, та договорі купівлі продажу б/н від 17.10.2019 щодо назви документа, а також виникли сумніви щодо вартості транспортного засобу. Під час здійснення митних формальностей було проведено аналітично-перевірочні заходи звірка з митними органами Словаччини щодо достовірної інформації в договорі купівлі продажу та виявлено інший рахунок-фактуру № FV2019441 від 10.10.2019. Відповідно до вказаного рахунку легковий автомобіль марки „TOYOTA” модель „AURIS”, транзитний номер НОМЕР_1 , кузов НОМЕР_2 , 2011 року випуску, придбаний за ціною 2400 Євро, що згідно курсу НБУ на 22.10.2019 становить 66971,37 грн.. Цими діями, громадянин ОСОБА_1 скоїв адміністративне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 483 МК України - дії, спрямовані на переміщення через митний кордон України легкового автомобілю марки „TOYOTA” модель „AURIS”, транзитний номер НОМЕР_1 , кузов НОМЕР_2 , 2011 року випуску, з приховуванням від митного контролю, шляхом подання митному органу України, як підстави для його переміщення документу – договір купівлі продажу б/н від 17.10.2019, що містить неправдиві дані щодо вартості автомобіля.

В апеляційній скарзі адвокат Бойко Б. Б. вказує на те, що постанова суду першої інстанції є незаконною. Посилається на те, що в діях ОСОБА_1 відсутня суб`єктивна сторона передбаченого ч. 1 ст. 483 МК України правопорушення. Стверджує, що суд першої інстанції не взяв до уваги той факт, що ОСОБА_1 дійсно як підставу для переміщення транспортного засобу подав товаросупровідний лист митних органів Словаччини № 19TSV1840013, в якому була вказана вартість транспортного засобу 2400 Євро, що свідчить про те, що ОСОБА_1 надав митниці документ, в якому фігурувала вартість транспортного засобу при вивезенні з території Словаччини. При цьому, зазначає, що мала місце ситуація, за якої ОСОБА_1 , знаходячись у Словаччині продав автомобіль іншій особі за меншу суму, що не заборонено законом, однак з огляду на обставини щодо надання митниці товаросупровідного листа митних органів Словаччини № 19TSV1840013, в якому зазначена реальна сума придбання транспортного засобу за кордоном, встановити наявність прямого умислу в діях ОСОБА_1 не є можливим. Разом із тим, вказує на те, що пропустив строк на апеляційне оскарження із поважних причин, оскільки сторона захисту не була присутня під час проголошення оскаржуваної постанови, а станом на 20.07.2020 на сайті суду та реєстрі судових рішень така була відсутня, і при цьому, з метою отримання копії постанови 02.07.2020 звертався до суду із заявою про видачу судового рішення, однак, у канцелярії суду копію постанови йому не надали, зазначивши, що така направлена поштовим зв`язком. При цьому, стверджує, що з 09.07.2020 до 10.07.2020 перебував у відпустці й знаходився у смт. Затока Одеської області. Просить поновити строк на апеляційне оскарження, постанову судді від 05.06.2020 скасувати, а провадження в справі закрити за відсутністю в діях ОСОБА_2 складу передбаченого ч. 1 ст. 483 МК України порушення митних правил.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 та його захисника – адвоката Бойко Б. Б., які підтримали апеляційну скаргу, представника Закарпатської митниці ДМС Зубенка І. І., який заперечив щодо задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши зібрані в справі докази, апеляційний суд доходить висновку про те, що строк на апеляційне оскарження підлягає поновленню, а апеляційна скарга частковому задоволенню із таких підстав.
Так, у матеріалах справи відсутні відомості про отримання ОСОБА_1 чи його захисником – адвокатом Бойко Б. Б. або направлення їм копії оскаржуваної постанови у передбачений законодавством триденний строк. При цьому, з матеріалів справи вбачається, що копія постанови від 05.06.2020 направлена на адресу ОСОБА_1 тільки 18.06.2020, однак відомостей про її отримання ОСОБА_1 у справі немає, а на адресу адвоката Бойко Б. Б. копія постанови направлена 20.07.2020 після подання ним відповідного клопотання 01.07.2020, однак матеріали справи також не містять відомостей про отримання адвокатом Бойко Б. Б. копії цієї постанови. 
Зазначені обставини, на переконання апеляційного суду, перешкодили ОСОБА_1 та його захиснику – адвокату Бойко Б. Б., своєчасно подати апеляційну скаргу на постанову, а тому, з метою недопущення порушення права ОСОБА_1 на доступ до правосуддя та захист, причини пропуску строку на апеляційне оскарження визнаються поважними, у зв`язку із чим, клопотання про поновлення строку визнається обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню, а відтак строк поновлюється.
Вирішуючи питання про те, чи доведена вина ОСОБА_1 у діях, спрямованих на переміщення через митний кордон України легкового автомобіля марки „TOYOTA” модель „AURIS”, транзитний номер НОМЕР_1 , кузов НОМЕР_2 , 2011 року випуску, із приховуванням від митного контролю шляхом подання митному органу, як підставу для його переміщення, документу – договору купівлі-продажу б/н від 17.10.2019, що містить неправдиві відомості щодо вартості автомобіля, і чи необхідно на нього накладати адміністративне стягнення, апеляційний суд виходить із наступного.
Порушенням митних правил, згідно зі ст. 458 МК України, є адміністративне правопорушення, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред`явлення їх органам доходів і зборів для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій із товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на органи доходів і зборів цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.
Правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків (ст. 10 КУпАП), а вчиненим із необережності, коли особа, яка його вчинила, передбачала можливість настання шкідливих наслідків своєї дії чи бездіяльності, але легковажно розраховувала на їх відвернення або не передбачала можливості настання таких наслідків, хоч повинна була і могла їх передбачити (ст. 11 КУпАП).
Порушенням митних правил, за яке передбачено адміністративну відповідальність у ч. 1 ст. 483 МК України, визнаються переміщення або дії, спрямовані на переміщення товарів через митний кордон України із приховуванням від митного контролю, тобто з використанням спеціально виготовлених сховищ (тайників) та інших засобів або способів, що утруднюють виявлення таких товарів, або шляхом надання одним товарам вигляду інших або з поданням митному органу як підстави для переміщення товарів підроблених документів чи документів, одержаних незаконним шляхом, або таких, що містять неправдиві відомості щодо найменування товарів, їх ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника та /або одержувача, кількості вантажних місць, їх маркування та номерів, неправдиві відомості, необхідні для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості.
Санкція ч. 1 ст. 483 МК України передбачає накладення безальтернативного стягнення у виді штрафу в розмірі ста відсотків вартості товарів – безпосередніх предметів порушення митних правил із конфіскацією цих товарів.
З викладених в апеляційній скарзі доводів та наданих у судовому засіданні під час апеляційного розгляду справи стороною захисту пояснень вбачається, що ОСОБА_1 не мав умислу на порушення митних правил, оскільки надав митному органу всі необхідні документи, у тому числі й ті, які надавав митному органу Словацької Республіки. Ствердили, що правопорушення вчинено ОСОБА_1 через необережність та відсутність необхідних знань митного законодавства. Зазначили, що ОСОБА_1 не приховував від митного органу будь-які документи, а надав усі, які в нього були наявні. Разом із тим, пояснили, що ОСОБА_1 визнає свою вину, раніше до адміністративної відповідальності не притягувався, мета ввезення транспортного засобу не носила комерційного характеру, сума збитків, які могли бути завдані державі Україна не значна та не перевищує розміру мінімальної заробітної плати, спосіб вчинення діяння не призвів до заподіяння і не міг призвести до заподіяння істотної шкоди фізичній чи юридичній особі, суспільству або державі. Також зазначили, що ОСОБА_1 є учасником бойових дій, має ряд нагород та грамот, стан його здоров`я є незадовільний, оскільки в нього наявний діагноз – панічний розлад у помірному перебігу. Просили звільнити ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності, обмежившись усним зауваженням.
Так, проаналізувавши доводи апеляційної скарги, пояснення ОСОБА_1 та його захисника – адвоката Бойко Б. Б., фактичні обставини події та наявні в матеріалах справи докази, апеляційний суд вважає, що в діях ОСОБА_1 наявний склад передбаченого ч. 1 ст. 483 МК України адміністративного правопорушення.
Факт вчинення ОСОБА_1 дій, спрямованих на переміщення через митний кордон України легкового автомобіля марки „TOYOTA” модель „AURIS”, транзитний номер НОМЕР_1 , кузов НОМЕР_2 , 2011 року випуску, із приховуванням від митного контролю шляхом подання митному органу, як підставу для його переміщення, документу – договору купівлі-продажу б/н від 17.10.2019, що містить неправдиві відомості щодо вартості автомобіля, - підтверджується протоколом про порушення митних правил (а. с. 1-4), актом проведення огляду транспортного засобу від 22.10.2019 (а. с. 22), доданими до протоколу фотознімками (а. с. 23), письмовими поясненнями ОСОБА_1 (а. с. 5), супровідним листом митних органів Словаччини № 19TSV1840013 від 22.10.2019 (а. с. 10), договором купівлі-продажу б/н від 17.10.2019 на суму 1900 Є (а. с. 11-12), свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_3 (а. с. 7), довіреністю та рахунком-фактурою № FV2019441 від 10.10.2019 на суму 2400 Євро (а. с. 13-14), доповідною запискою інспектора Сливича Й. Й. (а. с. 17).
Тому, доводи апеляційної скарги про відсутність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, апеляційний суд відхиляє як такі, що спростовані вищенаведеними доказами, у тому числі й поясненнями сторони захисту.
При цьому, доводи апеляційної скарги про те, що мала місце ситуація, за якої ОСОБА_1 ще в Словаччині продав автомобіль іншій особі за меншу суму, що не заборонено законом, однак із урахуванням обставини щодо надання митниці товаросупровідного листа митних органів Словаччини № 19TSV1840013, в якому зазначена реальна сума придбання транспортного засобу за кордоном, встановити наявність прямого умислу в діях ОСОБА_1 не є можливим, - апеляційний суд визнає такими, що не спростовують висновків суду першої інстанції про наявність у діях ОСОБА_1 складу передбаченого ч. 1 ст. 483 МК України адміністративного правопорушення, а також не свідчать про те, що ОСОБА_1 не є суб`єктом передбаченого ч. 1 ст. 483 МК України правопорушення.
Разом із тим, апеляційним судом встановлено, що ОСОБА_1 не мав умислу на порушення митних правил, про що свідчить той факт, що він надав митному органу всі необхідні документи, у тому числі й ті, яка надавав митному органу Словацької Республіки.
Твердження сторони захисту про те, що правопорушення вчинено ОСОБА_1 через необережність та відсутність необхідних знань митного законодавства і ОСОБА_1 не приховував від митного органу будь-які документи, а надав усі, які в нього були наявні, і що мета ввезення транспортного засобу не носила комерційного характеру - не спростовані.

При цьому, ОСОБА_1 визнав свою вину, щиро розкаявся, є учасником бойових дій, має ряд нагород та грамот, стан його здоров`я є незадовільний, оскільки в нього наявний діагноз – панічний розлад у помірному перебігу, що підтверджується наданими стороною захисту в ході апеляційного розгляду матеріалами.
Відомостей про те, що ОСОБА_1 раніше притягувався до адміністративної відповідальності, у тому числі й за порушення митних правил, у матеріалах справи немає.
Також апеляційним судом встановлено, що сума збитків, які могли бути завдані державі Україна не значна та не перевищує розміру мінімальної заробітної плати, спосіб вчинення діяння не призвів до заподіяння і не міг призвести до заподіяння істотної шкоди фізичній чи юридичній особі, суспільству або державі. 
Разом із тим, апеляційний суд бере до уваги те, що суворість безальтернативного адміністративного стягнення, передбаченого ч. 1 ст. 483 МК України, у даному випадку явно не відповідає характеру вчинених ОСОБА_1 діянь.
Тому, із урахуванням наведеного вище, порушення ОСОБА_1 митних правил, апеляційний суд визнає малозначним і вважає можливим звільнити ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності, обмежившись усним зауваженням.
Відповідно до ч. 2 ст. 284 КУпАП при оголошенні усного зауваження по справі про адміністративне правопорушення виноситься постанова про закриття справи.

Керуючись ст. 527-530 МК України, ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

                                       П О С Т А Н О В И  В :

Поновити адвокату Бойко Б. Б. строк на апеляційне оскарження судового рішення.
Апеляційну скаргу, яку подав адвокат Бойко Б. Б. в інтересах ОСОБА_1 , задовольнити частково.
Постанову судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 05 червня 2020 року щодо ОСОБА_1 – скасувати.
На підставі ст. 22 КУпАП звільнити ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності з оголошенням йому усного зауваження, а провадження в справі закрити.
                Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя І. В. Стан