ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 жовтня 2021 року 
м. Київ
справа № 826/5616/18
адміністративне провадження № К/9901/36050/20 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
судді-доповідача - Яковенка М. М.,
суддів - Дашутіна І. В., Шишова О. О.,
розглянувши у попередньому судовому засіданні в касаційній інстанції адміністративну справу №  826/5616/18
за адміністративним позовом приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Пелех Зоряни Богданівни до Головного управління Державної податкової служби у місті Києві про визнання протиправними та скасування податкових вимог та рішень, 
за касаційною скаргою Головного управління Державної податкової служби у місті Києві на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва (суддя Добрянська Я. І.) від 09 червня 2020 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду (склад колегії суддів: Кобаль М. І., Бужак Н. П., Костюк Л. О.) від 24 листопада 2020 року,
УСТАНОВИВ:
І. РУХ СПРАВИ
1. У квітні 2018 року приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Пелех Зоряна Богданівна (далі - приватний нотаріус Пелех З. Б.) звернулася до суду з адміністративним позовом до Головного управління Державної податкової служби у місті Києві (далі - ГУ ДПС у м. Києві), в якому просила визнати протиправними та скасувати:
- вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 31 серпня 2015 року № Ф-0041491701 зі сплати єдиного внеску, штрафів та пені на загальнообов`язкове державне соціальне страхування в сумі 222 147,32 грн, винесену ДПІ у Дніпровському районі ГУ ДФС у м. Києві;
- вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 31 серпня 2015 року № Ф-0041681701 зі сплати єдиного внеску, штрафів та пені на загальнообов`язкове державне соціальне страхування в сумі 10 453,24 грн, винесену ДПІ у Дніпровському районі ГУ ДФС у м. Києві;
- рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним фіскальним органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску № 0041501701 від 31 серпня 2015 року в сумі 22382,38 грн, винесену ДПІ у Дніпровському районі ГУ ДФС у м. Києві;
- рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним фіскальним органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску № 0041661701 від 31 серпня 2015 року в сумі 2724,30 грн, винесену ДПІ у Дніпровському районі ГУ ДФС у м. Києві;
- рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним фіскальним органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску № 0041671701 від 31 серпня 2015 року в сумі 2502,32 грн, винесену ДПІ у Дніпровському районі ГУ ДФС у м. Києві.
2. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що оскаржувані у цій справі рішення про застосування штрафних санкцій та вимоги про сплату боргу є протиправними та підлягають скасуванню, оскільки відповідачем порушено процедуру проведення перевірки.
Також, позивач зазначає, що судовими рішеннями, які набрало законної сили, встановлено протиправність перевірки, за результатами якої прийнято оскаржувані рішення про застосування штрафних санкцій та вимоги про сплату боргу.
3. Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 09 червня 2020 року, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 24 листопада 2020 року, позов задоволено.
4. Не погоджуючись з рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, 28 грудня 2020 року ГУ ДПС у м. Києві звернулось до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 09 червня 2020 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 24 листопада 2020 року, і ухвалити нову постанову, якою відмовити приватному нотаріусу Пелех З. Б. в задоволенні позову.
5. Ухвалою Верховного Суду від 14 січня 2021 року відкрито касаційне провадження за вказаною касаційною скаргою, встановлено строк для подання відзиву. Витребувані матеріали справи.
6. 28 січня 2021 року до Верховного Суду від приватного нотаріус Пелех З. Б. надійшов відзив на касаційну скаргу, в якому позивач просить касаційну скаргу ГУ ДПС у м. Києві залишити без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 09 червня 2020 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 24 листопада 2020 року - без змін.
7. Ухвалою Верховного Суду закінчено підготовку даної справи до касаційного розгляду та призначено її касаційний розгляд у попередньому судовому засіданні.
IІ. ОБСТАВИНИ СПРАВИ
8. Судами попередніх інстанцій встановлено, що ДПІ у Дніпровському районі ГУ ДФС у м. Києві, на підставі наказу № 640 від 14 квітня 2015 року, згідно плану-графіка проведення документальних планових перевірок на ІІ квартал 2015 року, було проведено документальну планову виїзну перевірку платника податків, який провадить незалежну професійну діяльність приватний нотаріус Пелех З. Б. щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів, за період з 01 січня 2012 року по 31 грудня 2014 року, дотримання законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, виконання вимог валютного та іншого законодавства за період з 01 січня 2012 року по 31 грудня 2014 року.
9. Перевірка проводилась з 19 червня 2015 року по 03 липня 2015 року, термін перевірки було продовжено на 5 робочих днів з 06 липня 2015 року по 10 липня 2015 року, відповідно до наказу від 06 липня 2015 року.
10. Копію наказу про проведення документальної планової виїзної перевірки та письмове повідомлення про проведення документальної планової виїзної перевірки надіслано поштою рекомендованих листом з повідомленням про вручення на адресу, визначену платником у звітних документах, як податкова.
11. За результатами документальної позапланової виїзної перевірки, контролюючим органом складений акт перевірки № 859/26-53-17-01/НОМЕР_1 від 17 липня 2015 року.
12. За результатами проведеної перевірки відповідачем встановлено порушення позивачем:
- пункту 178.3 статті 178 Податкового кодексу України (далі - ПК України), згідно остаточних перерахунків донарахованого до сплати податку на доходи фізичних осіб в загальній сумі 262 662,30 грн, у тому числі за 2012 рік - 93 292,72 грн, 2013 рік - 87 299,65 грн, 2014 рік - 82 069,93 грн;
- абзацу 1 пункту 2, частини першої статті 7, пункту 11 статті 8, пункту 2 статті 9 Закону України від 08 липня 2010 року №  2464-VІ «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» (далі - Закон № 2464-VІ), в результаті чого визначено суму єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування; згідно остаточних перерахунків донараховано до сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування як платника єдиного соціального внеску, особи, які забезпечують себе роботою самостійно, займаються незалежною професійною діяльністю, в тому числі адвокатською, нотаріальною та іншою діяльністю в загальній сумі 222 147,32 грн, у тому числі за 2012 рік - 77 731,12 грн, 2013 рік - 70 038,14 грн, 2014 рік - 82 069,93 грн;
- пункту 8 статті 9 Закону № 2464-VІ, згідно остаточних перерахунків донараховано до сплати єдиного внеску з сум заробітної плати, на яку нараховується єдиний внесок, а також утримання внеску із сум заробітної плати, нарахованої особам, які працюють на умовах трудового договору (контракту) в загальній сумі 10 453,24 грн, у тому числі 9 520,84 грн за ставкою 36,76 % та 932,4 грн за ставкою 3,6 %;
- підпункту 168.1.1 статті 168 ПК України, згідно остаточних перерахунків донараховано військовий збір у розмірі 111,15 грн.
13. На підставі встановлених порушень, контролюючим органом, 31 серпня 2015 року позивачці донараховано єдиний соціальний внесок у загальній сумі 260 209,56 грн (основного платежу - 232 600,56 грн, штрафних санкцій - 27 609 грн).
14. Зазначена сума визначена у наступних оскаржуваних рішеннях, а саме: вимозі про сплату боргу (недоїмки) від 31 серпня 2015 року № Ф-0041491701; рішенні про застосування штрафних санкцій від 31 серпня 2015 року № 0041501701; вимозі про сплату боргу (недоїмки) від 31 серпня 2015 року № Ф-0041681701; рішенні про застосування штрафних санкцій від 31 серпня 2015 року № 0041661701; рішенні про застосування штрафних санкцій від 31 серпня 2015 року №  0041671701) та вимозі №  Ф-724-У від 13 червня 2016 року, що винесена на підставі вище перелічених рішень та вимог контролюючого органу.
15. Вважаючи зазначені рішення про застосування штрафних санкцій та вимоги про сплату боргу протиправними, позивач звернулася до суду з адміністративним позовом.
IІІ. ОЦІНКА СУДІВ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ
16. Суд першої інстанції, з висновком якого погодився суд апеляційної інстанції, задовольняючи позовні вимоги, виходили з того, що оскільки судовими рішеннями, які набрали законної сили, встановлено протиправність проведення перевірки позивача, за наслідками якої складено акт перевірки № 859/26-53-17-01/ НОМЕР_1 від 17 липня 2015 року, на підставі якого сформовано оскаржувані вимоги та рішення, а тому вони є також протиправними та підлягають скасуванню.
IV. ДОВОДИ КАСАЦІЙНОЇ СКАРГИ
17. Скаржник у своїй касаційній скарзі не погоджується з висновками судів першої та апеляційної інстанцій про наявність підстав для задоволення позовних вимог, вважає їх необґрунтованими та такими, що підлягають скасуванню, оскільки судами неправильно застосовано норми матеріального права та порушено норми процесуального права, що призвело до ухвалення незаконних судових рішень у справі.
18. Підставою касаційного оскарження судових рішень у цій справі скаржником зазначено пункт 3 частини четвертої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) - відсутність висновку Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах.
19. В доводах касаційної скарги відповідач, процитувавши окремі правові норми, а також перелічивши порушення, встановлені перевіркою, зазначає, що судами першої та апеляційної інстанцій при ухваленні оскаржуваних рішень було порушено вимоги частини третьої статті 90, частини третьої статті 242 та пунктів 1, 2 частини першої статті 244 КАС України (в частині оцінки доказів).
V. ОЦІНКА ВЕРХОВНОГО СУДУ
20. Верховний Суд, переглянувши оскаржувані судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи, перевіривши правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права у спірних правовідносинах, відповідно до частини першої статті 341 КАС України (тут і далі, в редакції, чинній з 15 грудня 2017 року), виходить з такого.
21. Пунктом 75.1 статті 75 ПК України встановлено, що органи державної податкової служби мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.
Камеральні та документальні перевірки проводяться органами державної податкової служби в межах їх повноважень виключно у випадках встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на органи державної податкової служби.
22. Відповідно до статті 77 ПК України документальна планова перевірка повинна бути передбачена у плані-графіку проведення планових документальних перевірок.
До плану-графіка проведення документальних планових перевірок відбираються платники податків, які мають ризик щодо несплати податків та зборів, невиконання іншого законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи.
Періодичність проведення документальних планових перевірок платників податків визначається залежно від ступеня ризику в діяльності таких платників податків, який поділяється на високий, середній та незначний. Платники податків з незначним ступенем ризику включаються до плану-графіка не частіше, ніж раз на три календарних роки, середнім - не частіше ніж раз на два календарних роки, високим - не частіше одного разу на календарний рік.
Платники податків - юридичні особи, що відповідають критеріям, визначеним пунктом 154.6 статті 154, та у яких сума сплаченого до бюджету податку на додану вартість становить не менше п`яти відсотків від задекларованого доходу за звітний податковий період, а також самозайняті особи, сума сплачених податків яких становить не менше п`яти відсотків від задекларованого доходу за звітний податковий період, включаються до плану-графіка не частіше, ніж раз на три календарних роки. Зазначена норма не поширюється на таких платників податків у разі порушення ними статей 45, 49, 50, 51, 57 цього Кодексу.
Про проведення документальної планової перевірки керівником контролюючого органу приймається рішення, яке оформлюється наказом.
Право на проведення документальної планової перевірки платника податків надається лише у випадку, коли йому не пізніше ніж за 10 календарних днів до дня проведення зазначеної перевірки вручено під розписку або надіслано рекомендованим листом з повідомленням про вручення копію наказу про проведення документальної планової перевірки та письмове повідомлення із зазначенням дати початку проведення такої перевірки.
Допуск посадових осіб контролюючих органів до проведення документальної планової виїзної перевірки здійснюється згідно із статтею 81 цього Кодексу. Документальна планова невиїзна перевірка здійснюється у порядку, передбаченому статтею 79 цього Кодексу.
Перелік матеріалів, які можуть бути підставою для висновків під час проведення документальної планової перевірки, та порядок надання платниками податків документів для такої перевірки встановлено статтями 83, 85 цього Кодексу.
Порядок оформлення результатів документальної планової перевірки встановлено статтею 86 цього Кодексу.
23. Невиконання вимог пункту 77.4 статті 77 ПК України призводить до визнання перевірки незаконною та відсутності правових наслідків такої.
24. Перевірка є способом реалізації владних управлінських функцій податковим органом як суб`єктом владних повноважень, який зобов`язаний діяти тільки на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією України та законами України.
25. Лише дотримання умов та порядку прийняття контролюючими органами рішень про проведення перевірок є належною підставою для прийняття наказу про проведення перевірки.
26. Як було встановлено судами попередніх інстанцій, постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 27 липня 2017 року, в адміністративній справі № 826/8521/16, позовні вимоги приватного нотаріуса Пелех З. Б. задоволено повністю та визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення від 31 серпня 2015 року № 0041461701 та № 0041481701, а також податкову вимогу від 03 грудня 2015 року № 7859-23.
27. У вказаному рішенні судом встановлено, що ДПІ у Дніпровському районі ГУ ДФС у м. Києві не вчинялись жодні дії щодо належного повідомлення позивача про проведення планової виїзної перевірки, зокрема щодо направлення на адресу: м. Київ, вул. Васильківська, 34, наказу та повідомлення, встановлено невиконання вимог підпункту 78.1.1 пункту 78.1 статті 78 та пункту 79.2 статті 79 ПК України.
28. Крім того, постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 27 липня 2017 року по справі № 826/13045/17 визнано протиправною та скасовано вимогу від 13 червня 2016 року № Ф-724-У, яка в свою чергу винесена контролюючим органом на підставі рішень, що оскаржуються.
29. Верховний Суд погоджується з висновками судів попередніх інстанцій, що встановлення судовим рішенням, яке набрало законної сили, протиправності проведення перевірки податковим органом діяльності позивача, за наслідками якої складено акт № 859/26-53-17-01/НОМЕР_1 від 17 липня 2015 року, унеможливлює виникнення правових наслідків такої, у тому числі, визначення за її наслідками зобов`язання оскаржуваним у цій справі вимогами та рішеннями про застосування штрафних санкцій.
30. Згідно правової позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 14 січня 2021 року у справі № 804/388/16 відсутність законних підстав для проведення перевірки, скасування у судовому порядку наказу на проведення такої перевірки, має правовим наслідком визнання протиправними податкових повідомлень - рішень, винесених за результатами такої перевірки.
31. Підсумовуючи наведене, колегія суддів Верховного Суду вважає правильними висновки судів першої та апеляційної інстанцій щодо неправомірності нарахування позивачу грошових зобов`язань за оскаржуваним у цій справі вимогами та рішеннями.
32. Колегією суддів встановлено, що всі доводи касаційної скарги про порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права не знайшли підтвердження.
33. Відповідно до частини третьої статті 343 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.
На підставі викладеного, керуючись статтями 341, 343, 349, 350, 355, 356, 359 КАС України, Суд
ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу Головного управління Державної податкової служби у місті Києві залишити без задоволення.
Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 09 червня 2020 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 24 листопада 2020 року у справі № 826/5616/18 залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач                                                                                 М. М. Яковенко
Судді                                                                                                    І. В. Дашутін
                                                                                                    О. О. Шишов