ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/1265/21 Справа № 188/241/21 	  	Суддя у 1-й інстанції - Бурда П. О. Суддя у 2-й інстанції - Крот С. І.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

22 жовтня 2021 року                                                                м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі: головуючого судді Крот С.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника особи, що притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 адвоката Грицая В.О. на постанову Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 12 травня 2021 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340 грн. та стягнуто в дохід держави судовий збір у розмірі 454,00 грн.,

за участю:
захисника особи, що притягується 
до адміністративної відповідальності                         ОСОБА_2 ,
потерпілого                                                         ОСОБА_3 ,
представника потерпілого                                        Меженної О.В.,

ВСТАНОВИВ:

Згідно постанови Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 12 травня 2021 року 12 лютого 2021 року о 15.30 год. на 297 км а/д М-04 Знам`янка-Луганськ-Ізварине водій ОСОБА_1 , керуючи автомобілем «Мазда-3», державний номерний знак НОМЕР_1 , в напрямку зі сторони м. Павлограда в сторону м. Донецька не вибрав безпечної дистанції руху, не врахував дорожню обстановку, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем «Рейндж Ровер», державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_3 , який рухався попереду в попутному напрямку та зупинився, від зіткнення некерований автомобіль, державний номерний знак НОМЕР_2 , виїхав на зустрічну смугу руху, де здійснив зіткнення з автомобілем «Тойота Королла», державний номерний знак НОМЕР_3 , під керуванням водія ОСОБА_4 , який рухався в зустрічному напрямку. В результаті дорожньо-транспортної пригоди транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Своїми діями ОСОБА_5 порушив вимоги підпункту «б» пункту 2.3 та пункту 13.1 Правил дорожнього руху
В апеляційній скарзі захисник просить постанову суду скасувати та закрити провадження по справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.
Обґрунтовуючи свої апеляційні вимоги посилається на те, що протокол про адміністративне правопорушення не відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, оскільки в ньому не зазначено, коли виникла небезпека для руху у ОСОБА_1 і відповідно коли він повинен був діяти відповідно до п. 13. ПДР, а також свідків ДТП та потерпілих. Вважає, що саме невиконання ТОВ “Автомагістраль-Південь” своїх обов`язків щодо усунення ожеледиці знаходиться у причинно-наслідковому зв`язку із настанням ДТП. Вважає, що судом було безпідставно відмовлено у проведенні автотехнічної експертизи.
Суд апеляційної інстанції, заслухавши учасників справи, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, дійшов наступного висновку. 
Згідно ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити, чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і, в залежності від встановленого прийняти законне вмотивоване рішення.
Адміністративним порушенням відповідно до ст. 124 КУпАП визначається порушення учасниками дорожнього руху Правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна. 
       При цьому положеннями п. 2.3 “б” Правил дорожнього руху України передбачено, що для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.
       Положеннями п. 13.1 Правил дорожнього руху України передбачено, що водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу.
       Дослідженням матеріалів справи встановлено, що суд першої інстанції у відповідності до вищезазначених вимог закону належним чином з`ясував обставини справи, оскільки викладені в постанові висновки суду про наявність в діях  ОСОБА_1  складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, ґрунтуються на доказах, що містяться в матеріалах даної справи та фактичних обставинах ДТП, а саме: протоколі про адміністративне правопорушення, складеному уповноваженою особою з дотриманням вимог, передбачених ст.ст. 254 - 256 КУпАП; схемі місця ДТП від 12 лютого 2021 року з фототаблицями; рапортом поліцейського; довідкою Дніпропетровського регіонального центру з гідрометеорології (Дніпропетровський РЦГМ) №994-04/36-252 від 22 лютого 2021 року; документами, наданими ТОВ «Автомагістраль-Південь»; поясненнями потерпілого ОСОБА_3 , наданими у суді першої інстанції, а також іншими наявними доказами у справі. 
       Таким чином, встановлені обставини в їх сукупності об`єктивно і в повній мірі підтверджують факт наявності в діях ОСОБА_1  складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. 
       Об`єктивних підстав ставити під сумнів достовірність і належність доказів та обставин ДТП, викладених в протоколі про адміністративне правопорушення, а також наданих у суді першої інстанції пояснень потерпілого ОСОБА_3 по справі не вбачається. 
Доводи захисника про те, що протокол про адміністративне правопорушення не відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, є безпідставними, оскільки у відповідності до вимог ч. 1 ст. 256 КУпАП останній містить усі необхідні відомості, а саме: дату і місце його складення, посаду, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвище потерпілого; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.
А відсутність у протоколі про адміністративне правопорушення відомостей про свідків не є порушенням вимог ст. 256 КУпАП, оскільки відомості про останніх зазначаються лише у разі їх наявності, при цьому, як слідує з матеріалів справи, жодних свідків — очевидців ДТП під час складання протоколу про адміністративне правопорушення встановлено не було.
Що стосується доводів захисника щодо недопустимості протоколу про адміністративне правопорушення через не зазначення у ньому усіх даних про потерпілого слід зазначити наступне.
У рішенні у справі “Сутяжник проти Росії” від 23 липня 2009 року ЄСПЛ зробив висновок про те, що не може бути скасоване правильне по суті судове рішення та не може бути відступлено від принципу правової визначеності лише задля правового пуризму, судове рішення може бути скасоване лише з метою виправлення істотної судової помилки. У цій справі рішення арбітражного суду, яке набрало законної сили, було скасовано в порядку нагляду з припиненням провадження у справі суто з підстави того, що спір не підлягав розгляду арбітражними судами, хоча у подальшому вимоги заявника були задоволені судом загальної юрисдикції. Ухвалюючи рішення ЄСПЛ виходив з того, що, хоча як принцип, правила юрисдикції повинні дотримуватися, однак, враховуючи обставини даної справи, була відсутня соціальна потреба, яка б виправдовувала відступлення від принципу правової визначеності. 
Не кожен дефект певного адміністративного акта, яким є й протокол про адміністративне правопорушення, робить його неправомірним. Фундаментальне порушення - це таке порушення суб`єктом владних повноважень норм права, допущення суттєвої, істотної помилки при прийнятті певного рішення, яке мало наслідком прийняття незаконного рішення. Стосовно ж процедурних порушень, то в залежності від їх характеру такі можуть мати наслідком нікчемність або оспорюваність акта, а в певних випадках, коли йдеться про порушення суто формальні, взагалі не впливають на його дійсність. 
Таким чином, правовий пуризм на відміну від обставин істотного та непереборного характеру завжди призводить до порушення принципу правової визначеності.
Аналогічний висновок міститься, зокрема, у постановах Верховного Суду від 18 травня 2018 року у справі № 826/11106/17, від 28 жовтня 2018 року у справі № 826/14749/16, від 25 березня 2020 року у справі № 805/4508/16-а, від 31 березня 2021 року у справі № 620/2520/20.
Враховуючи викладене, не зазначення у протоколі про адміністративне правопорушення усіх даних про потерпілого не є тією обставиною, яка дає підстави суду визнати протокол недопустимим доказом.
Крім того, факт того, що особою, який керував транспортним засобом «Рейндж Ровер», державний номерний знак НОМЕР_2 , є ОСОБА_3 , захисник та правопорушник не заперечують.
При цьому доводи захисника про те, що ДТП трапилося з причини несприятливих погодних умов, зокрема ожеледиці, та невчасного оброблення комунальною службою спеціальними засобами доріг для усунення ожеледиці, були предметом розгляду суду першої інстанції та їм було надано відповідну оцінку.
Так, вказані доводи спростовуються довідкою Дніпропетровського РЦГМ від 22 лютого 2021 року №994-04/36-252, у якій зазначено, що на час ДТП йшов слабкий сніг, кількість опадів за день склала 4,1 мм, була слабка ожеледь, діаметр становив 2 мм, видимість становила 2 км, а також документами, наданими ТОВ «Автомагістраль-Південь», з яких слідує, що 12 лютого 2021 року здійснювалися роботи по утриманню ділянки дороги М-04 протяжністю 45 км та з 13.00 год. до 23.30 год. двома автомобілями здійснювалася обробка дороги М-04 від ожеледі.
Крім того, погодні умови та стан дорожнього покриття, які водій спроможний об`єктивно встановити і оцінити, не можуть бути підставами для звільнення його від відповідальності за порушення вимог підпункту «б» пункту 2.3 та пункту 13.1 ПДР, що якраз і зобов`язують водія діяти відповідно до вказаних обставин, щоб не спричинити ДТП.
З матеріалів справи слідує, що дії працівників поліції повністю відповідали приписам норм нормативно-правових актів, а саме наказу МВС від 07 листопада 2015 року № 1395 «Про затвердження Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі», законів України «Про дорожній рух», «Про Національну поліцію» та Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Як вбачається з матеріалів справи суд першої інстанції, розглянувши клопотання захисника про проведення автотехнічної експертизи, заслухавши думку учасників справи, дослідивши матеріали справи та врахувавши вимоги КУпАП, прийшов до висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання захисника. При цьому свої висновки суд належним чином мотивував та виклав у постанові від 11 травня 2021 року, а тому доводи захисника про безпідставну відмову суду у проведенні автотехнічної експертизи не заслуговують на увагу.
       На переконання апеляційного суду, сукупності наявних в матеріалах справи доказів достатньо для доведення поза розумним сумнівом винуватості ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.
       Та обставина, що поліцейські та суд по-іншому оцінюють докази, порівняно з оцінкою їх ОСОБА_1 та його захисником, не свідчить про необ`єктивність чи упередженість суду.
       Сукупність досліджених в суді першої інстанції доказів підтверджує, що дії ОСОБА_1 кваліфіковані вірно за ст. 124 КУпАП, які виразилися у порушенні учасником дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів.
       З огляду на те, що вивченням матеріалів справи не встановлено даних, які б свідчили про неповноту чи необ`єктивність дослідження судом обставин справи про адміністративні правопорушення, не має підстав вважати, що в ньому допущена суттєва неповнота судового розгляду.
       Таким чином, твердження захисника про недоведеність винуватості ОСОБА_1 у зазначеному правопорушенні, а також доводи про невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, належно перевірялися в судовому засіданні й обгрунтовано визнані безпідставними.
       Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях підкреслив, що суд не мусить надавати відповіді на кожне порушене питання, проте з рішення має бути ясно зрозуміло, що головні проблеми, порушені в даній справі, були вивчені і була надана конкретна чітка відповідь на аргументи, які є вирішальними для вирішення справи (справи «Ван де Хурк проти Нідерландів», §61, «Болдеа проти Румунії», §30, «Морейра Феррейра проти Португалії», § 84).
       З огляду на зазначене викладені в обгрунтування поданої апеляційної скарги доводи, з урахуванням наявних по справі доказів, не дають жодних сумнівів в правильності висновків місцевого суду та не спростовують встановлені судом обставини події, а зводяться виключно до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх оцінці.
       При розгляді справи судом порушень ст.ст. 279, 280 КУпАП не допущено, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП, а всі обставини, що мають значення для вирішення справи, суд з наведенням відповідних мотивів встановив та правильно кваліфікував вчинені правопорушення. 
       Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови судді та закриття провадження у справі, апеляційним переглядом не встановлено. 
       Спираючись на встановлені фактичні обставини даного адміністративного провадження, які підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що винуватість ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, є доведеною поза розумним сумнівом. 
       Враховуючи вищенаведене, суд апеляційної інстанції вважає апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову суду – без змін. 

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисника особи, що притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 адвоката Грицая В.О. — залишити без задоволення.
Постанову Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 12 травня 2021 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП — залишити без зміни.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

       Суддя Дніпровського
       апеляційного суду                           С.І.Крот