ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Номер провадження 22-ц/821/4/21	Головуючий по 1 інстанції	
Справа №708/667/19 Категорія: 302090000 	Івахненко О. Г. 	
  	Доповідач в апеляційній інстанції	
  	Вініченко Б. Б. 	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

       16 грудня 2021 року Черкаський апеляційний суд в складі колегії:

суддів Вініченка Б.Б., Бондаренка С.І., Новікова О.М.
за участю секретаря Любченко Т.М.        

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргутовариства з обмеженою відповідальністю сільськогосподарське підприємство «Нібулон» на рішення Чигиринського районного суду Черкаської області від 22 жовтня 2019 року у справі за позовом Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Говтва» до ОСОБА_1 , Товариства з обмеженою відповідальністю сільськогосподарське підприємство «Нібулон», треті особи державний реєстратор виконавчого комітету Чигиринської міської ради Черкаської області Грицаєнко Оксани Анатоліївни, Чигиринська міська рада Черкаської області, про визнання недійсним договору оренди земельної ділянки та скасування державної реєстрації права оренди земельної ділянки, -

в с т а н о в и в:

У червні 2019 року ТОВ «Агрофірма Кам`янка» (правонаступником якої є СТОВ «Говтва») звернулося до суду із даним позовом.
В обґрунтування якого вказувало, що 30 травня 2011 року ПП «Колос Чигиринщини», яке у свою чергу було припинено шляхом приєднання до ТОВ «Агрофірма Кам`янка», уклало договір оренди землі №55 з кадастровим номером 7125487000:01:002:0090, площею 1,7520 га, з ОСОБА_1 , яка є власником земельної ділянки на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯИ №622985.
Договір оренди було укладено строком на 5 років та зареєстровано у Відділі Держкомзему у Чигиринському районі Черкаської області, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 20.04.2012 року за №712548704000756, термін дії договору до 19.04.2017 року.
31 липня 2015 року між ОСОБА_1 , як орендодавцем та ПП «Колос Чигиринщини», як орендарем було укладено Додатковий договір до Договору оренди землі №55 від 30.05.2011 року про збільшення розміру орендної плати за користування земельною ділянкою та про продовження строку дії договору на 10 років з моменту набрання чинності цим додатковим договором.
25 лютого 2016 року ОСОБА_2 , державним реєстратором Чигиринського районного управління юстиції Черкаської області було проведено реєстрацію продовження права оренди вищевказаної земельної ділянки за ПП «Колос Чигиринщини» на строк 10 років з правом пролонгації.
Проте, 18.07.2016 року на адресу ПП «Колос Чигиринщини» від ТОВ СП «Нібулон» надійшов лист від 11.07.2016 року вих. №129 з прикладенням до нього реєстру земельних ділянок, розташованих на території Топилівської сільської ради Чигиринського району Черкаської області, право оренди на які зареєстровано за ТОВ СП «Нібулон». В такому переліку було зазначено і щодо проведення 15.03.2016 року державної реєстрації права оренди на земельну ділянку з кадастровим номером 7125487000:01:002:0090, яка належить на праві власності ОСОБА_1 за ТОВ СП «Нібулон».
Вказує, що зі змісту Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна видно, що 15.03.2016 року ОСОБА_2 , державним реєстратором Чигиринського районного управління юстиції Черкаської області було проведено реєстрацію права оренди вищевказаної земельної ділянки за ТОВ СП «Нібулон» на підставі Договору оренди землі, серія та номер: б/н від 25.02.2010 року, укладеного між ОСОБА_1 та ТОВ СП «Нібулон».
Зазначає, що враховуючи обізнаність ОСОБА_1 про належним чином зареєстрований договір оренди землі укладений між нею та ПП «Колос Чигиринщина», а також укладений додатковий договір від 31.07.2015 року до договору оренди землі №55 від 30.05.2011 року, між тим самим суб`єктним складом з метою збільшення розміру орендної плати та продовження строку оренди, ОСОБА_1 в порушення вище вказаних норм законодавства було укладено договір від 01.06.2016 року про внесення змін до договору оренди землі від 25.02.2010 року з ТОВ СП «Нібулон».
Зокрема, вище зазначений договір від 01.06.2016 року про внесення змін до договору оренди землі від 25.02.2010 року було укладено до договору, який ще не набрав чинності – який не було укладено, адже згідно з ч. 3 ст. 640 ЦК України договір, який підлягає нотаріальному посвідченню або державній реєстрації, а в разі необхідності і нотаріального посвідчення, і державної реєстрації – з моменту державної реєстрації.
Строк дії оскаржуваного договору оренди землі б/н від 25.02.2010 року починається після набрання ним чинності, а не з моменту його укладення.
Крім того, державний реєстратор Виконавчого комітету Чигиринської міської ради Черкаської області Грицаєнко О.А. не виконав вимоги Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» щодо перевірки відомостей про наявність вже зареєстрованих речових прав, а отже своїми діями порушив законні права та інтереси ПП «Колос Чигиринщини».
Враховуючи вищевикладене позивач просив суд визнати недійсним договір оренди землі серія та номер: б/н від 25 лютого 2010 року укладений між ОСОБА_1 та ТОВ СП «Нібулон» щодо земельної ділянки площею 1,752 га, кадастровий номер 7125487000:01:002:0090, розташований поза межами населеного пункту в адміністративних межах Топилівської сільської ради Чигиринського району Черкаської області; скасувати у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запис про інше речове право №13827542 від 15.03.2016 року, щодо оренди земельної ділянки кадастровий номер 7125487000:01:002:0090, що належить на праві власності ОСОБА_1 .
Рішенням Чигиринського районного суду Черкаської області від 22 жовтня 2019 року позовні вимоги СТОВ «Говтва» задоволено повністю.
Визнано недійсним договір оренди землі від 25 лютого 2010 року, укладений між ТОВ СП «Нібулон» та ОСОБА_1 щодо належної їй на праві приватної власності земельної ділянки загальною площею 1,752 га з кадастровим номером 7125487000:01:002:0090, розташованої на території Топилівської сільської ради Чигиринського району Черкаської області.
Скасовано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запис про інше речове право №13827542 від 15.03.2016 року щодо оренди земельної ділянки кадастровий номер 7125487000:01:002:0090, що належить на праві власності ОСОБА_1 . 
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь СТОВ «Говтва» судові витрати у виді судового збору в сумі 1921 грн.
Стягнуто із ТОВ СП «Нібулон» на користь СТОВ «Говтва» судові витрати у виді судового збору в сумі 1921 грн.
Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що під час строку дії договору оренди землі від 30.05.2011 року, укладеного на п`ять років між позивачем та відповідачем ОСОБА_1 та зареєстрованим 30.05.2011 року, державним реєстратором 25.02.2016 року та 15.03.2016 року (на підставі договору про внесення змін до договору оренди землі від 01.06.2016 року) проведено державну реєстрацію права оренди земельної ділянки, кадастровий номер 7125487000:01:002:0090 за ТОВ СП «Нібулон», тоді як право оренди на цю ж саму земельну ділянку було зареєстроване 30.05.2011 року відділом Держкомзему у Чигиринському районі Черкаської області за позивачем, тобто державний реєстратор, не перевіривши наявність права оренди на дану земельну ділянку за позивачем, здійснив повторну (подвійну) реєстрацію договору оренди однієї і тієї самої земельної ділянки, що є неприпустимим, оскільки зумовлює ситуацію, за якої одну і ту ж земельну ділянку було передано в оренду різним орендарям, адже право оренди в них виникло з моменту реєстрації договорів оренди земельних ділянок, першочергове право на яке зареєстровано 30.05.2011 року за позивачем.
Даючи правову оцінку спірному договору оренди, суд першої інстанції зазначив, що станом на час державної реєстрації речового права ТОВ СП «Нібулон» на підставі договору оренди землі б/н укладеного 25.02.2010 року між ТОВ СП «Нібулон» та ОСОБА_1 заявлене право оренди суперечило зареєстрованому праву, відомості про яке містились у Книзі записів про державну реєстрацію державних актів на право власності на земельну ділянку та на право постійного користування земельною ділянкою, договорів оренди землі, яка велась згідно постанови КМУ від 09.09.2009 №1021, тобто заявлене право оренди ТОВ СП «Нібулон» суперечило зареєстрованому праву оренди ще тоді ПП «Колос Чигиринщини».
Щодо заяви відповідача ТОВ СП «Нібулон» про застосування строку позовної давності, то, як встановлено судом та доведено доказами, строк позовної давності щодо заявлених вимог розпочався з дня, коли ПП «Колос Чигиринщини» дізналося про порушення свого права та про особу, яка його порушила, а могло воно дізнатися та дізналось саме з дня отримання листа від ТОВ СП «Нібулон» від 11.07.2016 року №129 – 18.07.2016 року, де строк позовної давності спливає лише 18.07.2019 року, а тому позивачем не пропущено строку звернення до суду із даним позовом.
В апеляційній скарзі ТОВ СП «Нібулон», вважаючи, що судом порушено норми процесуального права та неправильно застосовано норми матеріального права, не в повній мірі досліджено обставини у справі, просило скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким відмовити повністю СТОВ «Говтва» в задоволенні позову. 

Апеляційна скарга мотивована тим, що зі змісту позовної заяви вбачається, що позивач з нею звернувся до суду 12.06.2019 року. Водночас, про існування оспорюваного позивачем договору від 25.02.2010 року, а також про те, що постановою Миколаївського окружного адміністративного суду від 06.06.2011 року у справі №2а-4126/11/1470 було, зокрема, визнано протиправною бездіяльність відділу Держкомзему в Чигиринському районі Черкаської області, що полягає в нездійсненні державної реєстрації оспорюваного договору від 25.02.2010 року, і зобов`язано відділ Держкомзему у Чигиринському районі Черкаської області здійснити державну реєстрацію цього договору, позивач дізнався, найпізніше – 31.03.2016 року. Наведені обставини вбачаються з відомостей, наведених ПП «Колос Чигиринщини», правонаступником якого є позивач, в апеляційній скарзі від 04.04.2016 року на ухвалу Миколаївського окружного адміністративного суду від 07.11.2014 року у справі №2а-4126/11/1470.
Крім того, вказує, що оспорюваний договір від 25.02.2010 року був укладений між ТОВ СП «Нібулон» і землевласником 25.02.2010 року, тобто за 1 рік 3 місяці 5 днів до моменту вчинення позивачем договору від 30.05.2011 року, а задля державної реєстрації оспорюваного договору від 25.02.2010 року товариство звернулось до відділу Держкомзему у Чигиринському районі Черкаської області з відповідною заявою (за вих.№700/119 від 09.03.2011 за вхідним реєстраційний відділу Держкомзему у Чигиринському районі Черкаської області №0376/03-04 від 09.03.2011) ще 09.03.2011 – за 2 місяці 21 день до моменту вчинення позивачем договору від 30.05.2011 року.
До того ж не з вини відповідачів, а внаслідок протиправної бездіяльності відділу Держкомзему у Чигиринському районі Черкаської області державна реєстрація оспорюваного договору від 25.02.2010 року не була проведена.
Наведені обставини встановлені постановою Миколаївського окружного адміністративного суду у справі №2а-4126/11/1470 від 06.06.2011 року (набрала законної сили 04.07.2011 року), якою задоволено позов ТОВ СП «Нібулон» у повному обсязі, зокрема: 
-визнано протиправною бездіяльність відділу Деркомзему в Чигиринському районі Черкаської області, що полягає в нездійсненні державної реєстрації договорів оренди землі, в тому числі оспорюваного договору від 25.02.2010 року;
-зобов`язано уповноважений державою орган (на той час – відділ Держкомзему у Чигиринському районі Черкаської області) здійснити державну реєстрацію договорів оренди землі, зокрема, оспорюваного позивачем договору від 25.02.2010 року.
Отже, саме за ТОВ СП «Нібулон» постановою Миколаївського окружного адміністративного суду у справі №2а-4126/11/1470 від 06.06.2011 року був встановлений пріоритет щодо офіційного визнання і підтвердження державою факту набуття товариством права оренди на земельну ділянку.
Вказує, що 15.03.2016 року державним реєстратором було здійснено державну реєстрацію права ТОВ СП «Нібулон» оренди на земельну ділянку на підставі договору від 25.02.2010 року, що підтверджується інформацією з державного реєстру речових прав. Така державна реєстрація права оренди на земельну ділянку за ТОВ СП «Нібулон» була здійснена в межах реалізації товариством права на справедливий суд, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, та основних засад судочинства, закріплених Конституцією України та за незалежних від ТОВ СП «Нібулон» причин це відбулось лише 15.03.2016 року.
Також зазначає, що з матеріалів справи не вбачається, що оспорюваний договір від 25.02.2010 року дійсно порушує станом на момент його укладення, тобто на 25.02.2010 року, права та законні інтереси позивача, а також у чому саме полягає порушення прав і законних інтересів позивача, фактів порушення прав і законних інтересів позивача оспорюваним ним договором та недодержання сторонами цього договору в момент його укладення вимог закону.
У відзиві на апеляційну скаргу СТОВ «Говтва» вказувало, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, прийнятим з додержанням норм матеріального та процесуального права, водночас апеляційна скарга повинна бути залишена судом без задоволення.
При цьому із матеріалів справи вбачається, що ухвалою Черкаського апеляційного суду від 08 січня 2020 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ТОВ СП «Нібулон» на рішення Чигиринського районного суду Черкаської області від 22 жовтня 2019 року і роз`яснено учасникам справи строк та порядок подачі відзиву на апеляційну скаргу.
Копію вказаної ухвали суду та копію апеляційної скарги з доданими до неї матеріалами вручено ТОВ «Говтва» 17 січня 2020 року, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення ( т. 1 а/с 249). Отже, строк для подання відзиву сплинув 27 січня 2021 року.
31 січня 2020 року ТОВ «Говтва» подало на поштове відділення відзив на апеляційну скаргу, що підтверджується конвертом, тобто з пропуском строку для подачі відзиву.
Відповідно до до статті 126 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.
Зважаючи на те, що відзив на апеляційну скаргу ТОВ «Говтва»  подало до суду апеляційної інстанції поза межами встановленого строку, протягом якого можуть бути подані відзиви на апеляційну скаргу, при цьому клопотання про поновлення строку не подано, тому відзив залишається без розгляду.
Судова колегія, дослідивши наявні у справі докази, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, приходить до наступного.
Згідно до вимог частин 1 та 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. 
Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.
Оскаржуване судове рішення не відповідає зазначеним вимогам закону.
Як вбачається із матеріалів справи, 30 травня 2011 року між ОСОБА_1 та ПП «Колос Чигиринщини» (наразі правонаступником якого є СТОВ «Говтва») було укладено договір оренди землі №55 на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського призначення загальною площею 1,7520 га з кадастровим номером 7125487000:01:002:0090, розташовану на території Топилівської сільської ради Чигиринського району Черкаської області, що належить на праві власності ОСОБА_1 на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯИ №622985, зареєстрованого у Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №011079800433 від 04.02.2010 року.
Вказаний договір зареєстрований у відділі Держкомзему у Чигиринському районі Черкаської області, про що у Державному реєстрі земель 20.04.2012 року вчинено запис за №712548704000756. Строк дії зазначеного договору відповідно до п. 8 становить 5 років.
Згідно з пунктом 38 цього договору, по закінченню строку, на який було укладено договір оренди, орендар має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди на новий строк (поновлення договору оренди) відповідно до норм чинного законодавства.
Відповідно до Додаткового договору до договору оренди землі №55 від 30 травня 2011 року, який підписано сторонами 31 липня 2015 року, останніми погоджено в п. 5, що строк дії договору становить 10 років та починає свій перебіг з моменту набрання чинності цим додатковим договором та спливає через 10 років від дня його початку. Пунктом 8 додаткового договору визначено, що цей додатковий договір набирає чинності та стає невід`ємною частиною договору з дати його підписання сторонами.
Відповідно до Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 29.02.2016 року, державним реєстратором Чигиринського районного управління юстиції в Черкаській області Грицаєнко О.А. 25.02.2016 року було зареєстровано додаткову угоду до договору оренди землі, серія та номер: 55, виданий 31.07.2015 року, видавник: ПП «Колос Чигиринщини».
Разом з тим, 25 лютого 2010 року між  ОСОБА_1  та ТОВ СП «Нібулон» було укладено договір оренди землі б/н на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського призначення загальною площею 1,7520 га з кадастровим номером 7125487000:01:002:0090, розташовану на території Топилівської сільської ради Чигиринського району Черкаської області, строком на 5 років ( п. 3.1 договору),  який 15 березня 2016 року було зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.
З Інформації з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 07.10.2016 року встановлено, що державним реєстратором Виконавчого комітету Чигиринської міської ради Черкаської області Грицаєнко О.А. 25 лютого 2016 року було проведено державну реєстрацію права оренди земельної ділянки кадастровий номер 7125487000:01:002:0090 за ТОВ СП «Нібулон» на підставі договору оренди землі б/н від 25 лютого 2010 року та 01 червня 2016 року було прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень на підставі договору про внесення змін до договору оренди землі б/н від 01 червня 2016 року, який укладено строком на 7 років з правом пролонгації.
Частиною першою статті 15 Цивільного кодексу України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Дії учасників цивільних правовідносин мають бути добросовісними, тобто відповідати певному стандарту поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення.
Оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.
У відповідності до частини першої статті 760 ЦК України предметом договору найму може бути річ, яка визначена індивідуальними ознаками і яка зберігає свій первісний вигляд при неодноразовому використанні (неспоживна річ).
Відповідно до статті 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.
Згідно з частиною першою статті 6 Закону України «Про оренду землі» орендарі набувають права оренди земельної ділянки на підставах і в порядку, передбачених Земельним кодексом України, ЦК України, цим та іншими законами України і договором оренди землі.
Статтею 18 Закону України «Про оренду землі» (у редакції, чинній на час підписання сторонами оспорюваного договору оренди землі) передбачено, що договір оренди землі набирає чинності після його державної реєстрації.
Укладений договір оренди землі підлягає державній реєстрації. Державна реєстрація договорів оренди землі проводиться у порядку, встановленому законом (стаття 20 Закону України «Про оренду землі» у редакції, чинній на момент підписання сторонами оспорюваного договору оренди землі).  
Частиною четвертою статті 124 ЗК України передбачено, що передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем.
Право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав (стаття 125 ЗК України).
Відповідно до частини першої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.
Згідно з частинами першою - третьою, п`ятою статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.
За змістом частини третьої статті 640 ЦК України (у редакції, чинній на час підписання сторонами оспорюваного договору оренди землі) договір, який підлягає нотаріальному посвідченню або державній реєстрації, є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення або державної реєстрації, а в разі необхідності нотаріального посвідчення, і державної реєстрації - з моменту державної реєстрації.
       Отже моментом укладення договору оренди земельної ділянки на час дії зазначеної редакції частини третьої статті 640 ЦК України та статті 18 Закону України «Про оренду землі» є саме його державна реєстрація.
У постановах від 18 грудня 2013 року у справі № 1106/2791/2012 (провадження     № 6-127цс13) від 07 червня 2017 року у справі № 634/769/15-ц (провадження   № 6-872цс17), від 18 січня 2017 року у справі № 532/129/16-ц (провадження     № 6-2777цс16) Верховний Суд України звертав увагу на те, що у договорах оренди сторони не вказали початку перебігу строку договору оренди, однак зауважували, що договір набирає чинності з моменту його державної реєстрації, тому у таких випадках моментом початку строку дії договору є саме набрання ним чинності.
У постанові від 19 лютого 2014 року у справі № 0426/14068/2012 (провадження     №6-162цс13) Верховний Суд України зробив висновок, що моментом укладення договору оренди земельної ділянки є момент, коли сторони, дійшовши згоди щодо істотних умов договору оренди землі, скріплюють його своїми підписами. При цьому Верховний Суд України указав, що цивільні права та обов`язки за договором набуваються після його державної реєстрації.
Велика Палата Верховного Суду підтримала зазначені висновки у постанові  від 15 січня 2020 року у справі № 322/1178/17.
З 01 січня 2013 року набрали чинності зміни, внесені Законом України від 11 лютого 2010 року № 1878-VI «Про внесення змін до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», якими з тексту статей 182, 640, 657, 732, 745 ЦК України виключено посилання щодо державної реєстрації правочинів, а із Закону України «Про оренду землі» були виключені статті 18 та 20 про обов`язковість державної реєстрації договорів оренди землі, а тому з 01 січня  2013 року ТОВ СП «Нібулон» не мало можливості зареєструвати спірний правочин.
Оформленню прав на земельні ділянки притаманні гарантуюча, правоохоронна, правовстановлююча, екологічна та інформативна функції.
Колегія суддів вважає, що проведення 15 березня 2016 року державної реєстрації речового права оренди земельної ділянки ТОВ СП «Нібулон» на підставі договору оренди землі від 25 лютого 2010 року не може підмінити державну реєстрацію вказаного договору (державна реєстрація речового права не є державною реєстрацією договору оренди землі). Проведення державної реєстрації права не може впливати на момент набрання чинності договором оренди землі, укладеним до 01 січня 2013 року, при тому, що набрав чинності і діє інший договір оренди, укладений між власником земельної ділянки та іншим орендарем, який був зареєстрований у встановленому законом порядку.
Державна реєстрація договору оренди землі від 25 лютого 2010 року, укладеного між ОСОБА_1 та ТОВ СП «Нібулон», не була проведена, отже вказаний договір чинності не набрав, і відповідно вказане сільськогосподарське підприємство не набуло права оренди за цим договором.
Схожі за змістом висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду      від 23 червня 2020 року у справі № 696/1693/15-ц (провадження № 14-737цс1Враховуючи наведене, оспорюваний договір оренди земельної ділянки від 04 березня 2010 року є неукладеними, тому у задоволенні позову про визнання його недійсним необхідно відмовити з підстав обрання позивачем неефективного способу захисту, оскільки неможливо визнати неукладений правочин недійсним.
Постановою Миколаївського окружного адміністративного суду у справі №2а-4126/11/1470 від 06 червня 2011 року, що набрала законної сили, було задоволено позов ТОВ СП «Нібулон» у повному обсязі та, зокрема: визнано протиправною бездіяльність відділу Держкомзему в Чигиринському районі Черкаської області, що полягає в нездійсненні державної реєстрації договорів оренди землі, у тому числі оспорюваного договору від 25.02.2010 року; зобов`язано відділ Держкомзему в Чигиринському районі Черкаської області здійснити державну реєстрацію договорів оренди землі в тому числі і договору від 25.02.2010 року щодо земельної ділянки з кадастровим №7125487000:01:002:0090, який уклали ТОВ СП «Нібулон» і власник земельної ділянки – ОСОБА_1 .
Постановою Миколаївського окружного адміністративного суду від 06 серпня 2012 року визнано протиправною бездіяльність відділу Держкомзему в Чигиринському районі Черкаської області, що полягає в нездійсненні державної реєстрації договорів оренди землі відповідно до постанови Миколаївського окружного адміністративного суду від 06.06.2011 року по справі №2а-4126/11/1470.
Отже, наявність судового рішення про визнання протиправною бездіяльності відділу Держкомзему в Чигиринському районі Черкаської області, що полягає в нездійсненні державної реєстрації, зокрема оспорюваного договору оренди землі від 25 лютого 2010 року, та зобов`язання відділу Держкомзему в Чигиринському районі Черкаської області здійснити державну реєстрацію спірного договору не може впливати на момент набрання чинності договором оренди землі від 25 лютого 2010 року. До   01 січня 2013 року судове рішення у справі № 2а-4126/11/1476 виконано не було, державна реєстрація договору оренди землі від 25 лютого 2010 року здійснена не була.
Велика Палата Верховного Суду неодноразово зазначала про те, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам (постанови Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2018 року у справі № 338/180/17, від 11 вересня 2018 року у справі № 905/1926/16, від 30 січня 2019 року у справі № 569/17272/15-ц).
Таким чином, суд першої інстанції дійшов неправильного висновку про наявність підстав для задоволення позову у частині визнання недійсним договору оренди землі від 25 лютого 2010 року, укладеного між ТОВ СП «Нібулон» та ОСОБА_1 .
Отже рішення суду першої інстанції, про задоволення позову в частині визнання договору оренди землі від 25 лютого  2010 року підлягає скасуванню з урахуванням мотивів, викладених у цій постанові.
За змістом частини першої статті 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (у редакції, чинній на момент реєстрації права оренди) державна реєстрація права власності та інших речових прав проводиться на підставі, зокрема, укладеного в установленому законом порядку договору, предметом якого є нерухоме майно, речові права на яке підлягають державній реєстрації; інших документів, що відповідно до законодавства підтверджують набуття, зміну або припинення прав на нерухоме майно.
Державна реєстрація права оренди земельної ділянки проводиться державним реєстратором у порядку, передбаченому Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», на підставі договору оренди землі та інших документів, які підтверджують набуття права оренди земельної ділянки.
Державна реєстрація прав на землю є офіційним визнанням і підтвердженням державою фактів виникнення, переходу або припинення прав власності, користування, зокрема права оренди землі, що супроводжуються внесенням даних про зареєстровані права до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень.
Враховуючи те, що договір оренди спірної землі від 25 лютого 2010 року, підписаний ОСОБА_1 та ТОВ СП «Нібулон», не набрав чинності, у державного реєстратора були відсутні підстави для прийняття рішення про державну реєстрацію права оренди ТОВ СП «Нібулон» на підставі цього договору, а також внесення запису про речове право ТОВ «Нібулон» від 15 березня 2016 року № 13827542.
Станом на час проведення державної реєстрації права оренди на земельну ділянку з кадастровим номером 7125487000:01:002:0090 за ТОВ СП «НІібулон» договір оренди цієї ж земельної ділянки, укладений між ОСОБА_1 та ПП «Колос Чигиринщини», був чинним. Зокрема ОСОБА_1 , поведінка якої у правовідносинах з ТОВ СП «Нібулон» та ПП «Колос Чигиринщини» є суперечливою, договір оренди землі № 55   від 30 травня 2011 року у судовому порядку не оспорювала. Презумпція правомірності вказаного договору не була спростована і ТОВ СП «Нібулон».
З огляду на зазначене, рішення суду першої інстанції у частині задоволення позовних вимог про скасування номеру запису у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно від 15 березня 2016 року   № 13827542 та скасування рішення державного реєстратора Виконавчого комітету Чигиринської міської ради Черкаської області Грицаєнко О. А. слід визнати правильним по суті (з урахуванням положень статті 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у редакції, чинній   до 15 січня 2020 року та після цієї дати). У той же час мотиви такого рішення підлягають зміні з урахуванням мотивів, викладених у цій постанові.
Щодо доводів ТОВ СП «Нібулон» в частині застосування строку позовної давності, то колегія суддів, перевіривши їх, доходить наступних висновків.
Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність – це строк, у межах якого особа може звернутися до суду із вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.
Згідно з частиною 1 статті 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.
Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).
Значення позовної давності полягає в тому, що цей інститут забезпечує визначеність та стабільність цивільних правовідносин. Він дисциплінує учасників цивільного обігу, стимулює їх до активності у здійсненні належних їм прав, зміцнює договірну дисципліну, сталість господарських відносин.
Тобто позовна давність може бути застосована лише щодо вимог про захист прав або інтересів. 
Відповідно до ч. 3 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленої до винесення ним рішення.
По справі встановлено, що ТОВ СП «Нібулон» достовірно знало, що судом першої інстанції розглядається даний спір. Проте надало суду відзив на позовну заяву з пропуском строку встановленого судом, а тому ухвалою Чигиринського райооного суду Черкаської області від 22 жовтня 2019 року у поновленні строку на подання відзиву відмовлено. Отже в суду першої інстанції не було законних підстав вирішувати питання про застосування строку позовної давності.
Відповідно до частини 1 статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни чудового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленим; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального або неправильне застосування норм матеріального права.
Відповідно до частини 13 статті 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Відповідно до частини першої, десятої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат.
Враховуючи, що апеляційний суд зробив висновок про часткове задоволення вимог апеляційної скарги ТОВ СП «Нібулон», судові витрати, понесені у зв`язку із розглядом справи підлягають перерозподілу.
З урахуванням частини десятої статті 141 ЦПК України з СТОВ «Говтва» на користь ТОВ СП «Нібулон» підлягають стягненню судові витрати в розмірі 4 955 грн.
З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення, а рішення суду в частині вирішення позовних вимог про визнання недійсним договору землі скасуванню з ухвалення в цій частині нового рішення про відмову у задоволенні позову , а у частині вирішення позовних вимог про скасування запису про право оренди земельної ділянки необхідно залишити без змін, змінивши його мотивувальну частину з урахування мотивів, викладених у цій постанові. 
Керуючись ст. ст. 367, 368, 376, 381 – 384 ЦПК України, апеляційний суд, - 

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю сільськогосподарське підприємство «Нібулон» задовольнити частково.
Рішення Чигиринського районного суду Черкаської області від 22 жовтня 2019 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Говтва» до ОСОБА_1 , Товариства з обмеженою відповідальністю сільськогосподарське підприємство «Нібулон», треті особи державний реєстратор виконавчого комітету Чигиринської міської ради Черкаської області Грицаєнко Оксани Анатоліївни, Чигиринська міська рада Черкаської області, про визнання недійсним договору оренди земельної ділянки відмовити.
В частині позовних вимог про скасування у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запису про інше речове право №13827542 від 15.03.2016 року щодо оренди земельної ділянки кадастровий номер 7125487000:01:002:0090, що належить на праві власності ОСОБА_1 залишити без змін, змінивши його мотивувальну частину з урахуванням мотивів, викладених у цій постанові.
Стягнути з Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Говтва» на користь товариства з обмеженою відповідальністю сільськогосподарське підприємство «Нібулон» сплачений судовий збір в сумі 4 955 грн.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. 
Повний текст постанови складено 16 грудня 2021 року.

Судді:                                                                        Б.Б. Вініченко

О.М. Новіков

С.І. Бондаренко