Справа № 465/5992/15-ц                                        Головуючий у 1 інстанції: Марків Ю.С. 
Провадження № 22-ц/811/87/21                                Доповідач в 2-й інстанції: Цяцяк Р. П. 
Категорія справи:30

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

       01 листопада 2021 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

               головуючого - судді Цяцяка Р.П.,                                        суддів Ванівського О.М. та Шеремети Н.О.,
за участю: секретаря Симця В.І.;
ОСОБА_2. - представника позивачки ОСОБА_1 ;
Бехарської Т.М. - представника Сихівського ВДВС;
Адамської І.П. - представника Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою  ОСОБА_2 , представника ОСОБА_1 , на рішення Франківського районного суду міста Львова від 02 листопада 2020 року,

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2015 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ПАТ "Універсал Банк", Приватного підприємства "Нива - В.Ш.", Сихівського ВДВС Львівського міського управління юстиції, Приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу Нор Надії Миколаївни та Відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції Львівської області, про визнання прилюдних торгів з реалізації нерухомого майна та результатів проведення прилюдних торгів недійсними.
Позовні вимоги обґрунтовувалися тим, що на виконанні у Сихівському відділі державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції перебувало виконавче провадження щодо примусового виконання виконавчого листа №2-1037, виданого Сихівським районним судом міста Львова 07.02.2011 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Універсал банк» боргу у розмірі 751 842 грн. 94 коп. заборгованості за кредитним договором та 1 820 грн. судових витрат. При примусовому виконанні згаданого вище виконавчого провадження Сихівським ВДВС Львівського МУЮ було проведено опис та арешт квартири АДРЕСА_1 , що належала позивачці (в подальшому - «спірна квартира»). В подальшому державним виконавцем було проведено оцінку описаного майна та передано його на реалізацію. Реалізація даного майна проводилась Філією 14 ПП «Нива - В.Ш.» відповідно до заявки на реалізацію описаного та арештованого майна боржника наданої Сихівським ВДВС Львівського МУЮ. З метою реалізації описаного майна, відповідачем було призначено перші торги з реалізації арештованого майна на 03 серпня 2011 року та розміщено відповідне оголошення на веб-сайті за №380238 (лот№3, реєстраційний номер лота 628149). Згідно повідомлення відповідача ПП «Нива - В.Ш.» №133н від 03.08.2011 року, прилюдні торги з реалізації арештованого нерухомого майна, що належить позивачці, призначені на 03.08.2011 року, не відбулись у зв`язку з відсутністю зареєстрованих покупців. На підставі чого проведено уцінку майна відповідно до акту про уцінку майна від 11.08.2011 року. Відповідно до повідомлення відповідача №133С2 від 18.08.2011 року, було призначено повторні торги з реалізації арештованого майна на 02.09.2011 року та розміщено відповідне оголошення на веб-сайті за №384875. Повторні прилюдні торги з реалізації арештованого нерухомого майна, призначені на 02.09.2011 року, відбулися, про що розміщено повідомлення на веб-сайті про результати торгів №389189 та складено 02.09.2011 року протокол №1411133-1 проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна, що належить на праві власності ОСОБА_1 . 
Позивачка вважає, що реалізація квартири є такою, що суперечить вимогам закону, здійснена з грубим порушенням встановленого законом порядку, та такою, що суперечить вимогам Тимчасового положення про порядок проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна. Просила суд визнати недійсними результати проведення прилюдних торгів з реалізації спірної квартири, оформлені протоколом про проведення прилюдних торгів №1411133-1 від 02.09.2011 року, визнати недійсним та скасувати акт державного виконавця про реалізацію предмета іпотеки, затверджений начальником Сихівського відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції 27 вересня 2011 року, та свідоцтво від 13 січня 2012 року, видане Нор Н.М., приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу, відповідно до статті 66 Закону України "Про виконавче провадження" (т.1, а.с. 2-7).

Оскаржуваним рішенням в задоволенні позову відмовлено (том 3, а.с. 73-84).

Дане рішення оскаржив представник позивачки.
Апелянт просить оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги, покликаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; невідповідність висновків суду обставинам справи та на порушення норм матеріального і процесуального права.
Вважає помилковим висновок суду про те, що копії документів виконавчого провадження та висновку були направлені позивачці, а також про те, що державним виконавцем були здійсненими запити для перевірки актуального стану відомостей про майно боржника.
Стверджує, що на момент проведення торгів спірної квартири, як такої, вже не існувало, оскільки право власності на даний об`єкт нерухомого майна було припинено у серпні-жовтні 2007 року.
Вважає, що реалізація спірної квартири з прилюдних торгів відбулася за ціною, визначеною висновком експерта про оцінку майна, який втратив чинність (т.3, а.с. 92-105).

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника апелянта на підтримання доводів апеляційної скарги та заперечення цих доводів зі сторони представників відповідачів, перевіривши матеріали справи та законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

ЦПК України встановлено, що: 
-        цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін; учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом, і що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (статті 12 і 81);
-        обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання (частина 1 статті 82);
-        доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина 1 статті 76);
-        належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (стаття 77);
-        жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності (частина 2 статті 89).
       
Судом встановлено, стверджується матеріалами справи та визнається всіма учасниками справи (в тому числі - і апелянтом), що квартиру АДРЕСА_1 загальною площею 48,6 кв.м. позивачкою, як одноособовим власником цієї квартири (том 1, а.с. 183), по договору від 02 серпня 2007 року було передано в іпотеку.
В подальшому, а саме - 31 серпня 2007 року, за заявою самої ОСОБА_1 розпорядженням Франківської районної адміністрації Львівської міської ради № 838 «Про присвоєння поштової адреси квартирі АДРЕСА_1 » «флігелю будинку  АДРЕСА_2 » було присвоєно будинковий номер АДРЕСА_3 , а квартирний АДРЕСА_1 ліквідовано (том 1, а.с. 186). 01 листопада 2007 року ОСОБА_1 було видано свідоцтво про право власності на згаданий будинок АДРЕСА_3 загальною площею 47,9 кв.м. (том 1, а.с. 184).
Тобто, як вбачається з вищенаведеного, квартира АДРЕСА_1 була і залишилася - однак з іншою поштовою адресою: як будинок АДРЕСА_3 .
За наведених обставин доводи апеляційної скарги стосовно того, що на момент проведення торгів спірної квартири вже не існувало, колегія суддів визнає надуманими, а відтак такими, що не можуть прийматися до уваги.

У пункті 7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 року № 9 „Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними" міститься роз`яснення про те, що правочин може бути визнаний недійсним лише з підстав, визначених законом, та із застосуванням наслідків недійсності, передбачених законом.
Підстави для визнання правочину недійсним встановлені статтями 215-236 ЦК України.
В той же час, позовна заява не містить посилання на жодну норму права, як на правову підставу для визнання прилюдних торгів з реалізації нерухомого майна, які мали місце 02 вересня 2011 року, недійсними. 

Згідно зі статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження»,  виконавче провадження  як  завершальна  стадія  судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб)  - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших  органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим  Законом,  іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до цього ж Закону підлягають виконанню державною виконавчою службою (зокрема) виконавчі листи, що видаються судами.
А згідно зі статтею 32 Закону України «Про виконавче провадження» заходами примусового виконання рішень є:
1)        звернення стягнення на кошти та інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб;
2)        звернення стягнення на заробітну плату (заробіток), доходи, пенсію, стипендію боржника;
3)        вилучення в боржника і передача стягувачу певних предметів, зазначених у рішенні;
4)        інші заходи, передбачені рішенням.
            Відповідно до  ст. 52 Закону України «Про виконавче провадження» звернення  стягнення  на  майно  боржника  полягає в його арешті, вилученні та примусовій реалізації (ч.1).
       Матеріалами справи безспірно стверджується те, що позивачці було відомо про наявність в провадженні Сихівського ВДВС виконавчого провадження про стягнення з неї на користь ПАТ «Універсал банк» боргу у розмірі 751 842 грн. 94 коп., а також про вчинення державними виконавцями цілого ряду дій, передбачених Законом України «Про виконавче провадження», по стягненню з неї цього боргу.
Статтею 447 ЦПК України встановлено, що сторони виконавчого провадження (в тому числі - і боржник) мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби під час виконання судового рішення порушено їхні права чи свободи.
Зокрема, визначення вартості, оцінка майна боржника (стаття 57 Закону України «Про виконавче провадження») є процесуальною дією державного виконавця - незалежно від того, яка конкретно особа (сам державний виконавець чи залучений ним суб`єкт оціночної діяльності) здійснювала відповідні дії, так само як і від того, ким здійснювалося рецензування звіту про оцінку майна. А тому сторони виконавчого провадження мають право оскаржувати таку оцінку до суду в процесуальному порядку, передбаченому статтею 447 ЦПК України. 
В той же час, рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи Сихівського ВДВС у вищезгаданому виконавчому провадженні ОСОБА_1 до суду не оскаржувались (будь-яка інформація про це у матеріалах справи відсутня).
Державний виконавець не є учасником прилюдних торгів з реалізації нерухомого майна.
За наведених вище обставин, будь-які рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця, на які міститься посилання в доводах, як позовної заяви, так і в доводах апеляційної скарги, не можуть бути правовою підставою для визнання прилюдних торгів з реалізації нерухомого майна недійсними.

Частиною 6 статті 57 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що звіт про оцінку майна у виконавчому провадженні є дійсним протягом шести місяців з дня його підписання суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання. Після закінчення цього строку оцінка майна проводиться повторно. Якщо строк дійсності звіту про оцінку майна закінчився після передачі майна на реалізацію, повторна оцінка такого майна не проводиться.
Наявний у матеріалах справи звіт про оцінку майна у виконавчому провадженні («Висновок експерта про вартість майна») датований 25 січня 2011 року (том 1, а.с. 11), а відтак такий був дійсним до 25 липня 2011 року.
Договір № 1411133 про реалізацію двокімнатної квартири АДРЕСА_1 загальною площею 48,6 кв.м. з Філією 14 Приватного підприємства «Нива-В.Ш.» укладено 01 липня 2011 року, тобто - згадану квартиру було передано на реалізацію в межах шестимісячного строку, встановленого вищезгаданою частиною 6 статті 57 Закону України «Про виконавче провадження». Відтак, повторна оцінка цієї квартири не проводиться, а тому доводи апеляційної стосовно того, що реалізація спірної квартири з прилюдних торгів відбулася за ціною, визначеною висновком експерта про оцінку майна, який втратив чинність, також до уваги прийматися не можуть.

З урахуванням вищенаведеного колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дав належну оцінку всім обставинам і доказам по справі в їх сукупності та ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому приходить до висновку про те, що підстави для його скасування відсутні і апеляційну скаргу на нього, доводи якої не спростовують висновків рішення суду, слід залишити без задоволення.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374 п.1, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ 

П О С Т А Н О В И В:
       Апеляційну скаргу  ОСОБА_2 , представника ОСОБА_1 , залишити без задоволення, а рішення Франківського районного суду міста Львова від 02 листопада 2020 року- без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повну постанову складено 11 листопада 2021 року.

Головуючий:                                                 Цяцяк Р. П.
       
       Судді:                                                                 Ванівський О.М.

                                                                        Шеремета Н.О.