П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

___________________________________________________________________________________

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

10 листопада 2021 р.	м.Одеса	Справа № 420/1289/20	
Головуючий в 1 інстанції: Бжассо Н.В.
Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду 
у складі: головуючої судді – Зуєвої Л.Є.,
суддів: Коваля М.П., Кравця О.О.
при секретарі Цехмейстренко Ю.В.,
за участі представника апелянта Серек-Басан Ю.В.
              представника третьої особи Киртока М.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні  апеляційну  скаргу  Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 30 вересня 2021 року у справі за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Другого Малиновського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача – Департаменту аналітики та контролю Одеської міської ради   про визнання протиправною та скасування постанови,

ВСТАНОВИЛА:

У лютому 2020 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Другого Малиновського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) та просила визнати протиправною та скасувати постанову державного виконавця Другого Малиновського відділу державної виконавчої служби міста Одеса Головного територіального управління юстиції в Одеській області про відкриття виконавчого провадження № 6007178 від 09.09.2019 року.
В обґрунтування позову зазначалось, що постанова про відкриття виконавчого провадження від 09.09.2019 року прийнята державним виконавцем не на підставі та не в межах повноважень, оскільки подана до примусового виконання з порушенням строку пред`явлення   виконавчого документу .
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 30 вересня 2021 року у задоволенні позову було відмовлено.
Не погоджуючись з таким рішенням, ОСОБА_1 надала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.
Доводами апеляційної скарги зазначено, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про те, що рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення, на якому міститься напис про нібито направлення постанови про штраф відносно позивачки та дату отримання такого відправлення достовірно підтверджує, що у вказаному поштовому відправленні було надіслано саме постанову про накладення штрафу на позивачку. Апелянт зазначає, що вказане відправлення було надіслано без опису вкладення. Саме опис вкладення може бути належним доказом, який підтверджує факт надіслання певного документу. А тому неможливо достовірно встановити, які саме документи були надіслані. Напис «Постанова про штраф ОСОБА_1 », який міститься у верхньому правому куті рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, виконаний невідомою особою. Також неможливо встановити коли саме такий напис було здійснено. Що стосується фіскального чеку, копія якого міститься у матеріалах справи, на думку апелянта, такий чек підтверджує лише те, що було надіслано рекомендований лист, але він не може бути доказом того, що було надіслано саме постанову про накладення штрафу на позивачку. З приводу витягу з журналу реєстрації вихідної кореспонденції Департаменту аналітики та контролю ОМР за період з                 02.01.2018 року по 28.12.2019 року, апелянт вважає, що суд першої інстанції не мав права досліджувати та посилатися у своєму рішенні на цей письмовий доказ.
05.11.2021 року відповідачем надано відзив на апеляційну скаргу, в якому вказує на законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції. Просить в задоволенні апеляційної скарги позивача відмовити та залишити рішення суду 1-ї інстанції без змін.
Особи, що беруть участь у справі, про дату, час і місце судового  розгляду були сповіщені належним чином відповідно до ст. 124-130 КАС України. 
Перевіривши матеріали справи, правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів  дійшла наступних висновків.
Судом першої інстанції встановлено,  що 28.12.2018 року Департаментом аналітики та контролю Одеської міської ради прийнято постанову про накладення штрафу                          № ОМС-ОД1229/938/НП/АВ/ІП/ФС/182, якою накладено на ФОП ОСОБА_1 штраф у сумі                     372 300,00 грн.
Постанова набрала законної сили 27.01.2019 року. Строк пред`явлення постанови до виконання 27.03.2019 року.
09.09.2021 року державним виконавцем Другого Малиновського відділу Державної виконавчої служби міста Одеси ГТУЮ в Одеській області винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 6007178 з примусового виконання постанови № ОМС-ОД1229/938/НП/АВ/ІП/ФС/182, якою накладено на ФОП ОСОБА_1 штраф у сумі 372 300,00 грн.
Позивачка звернулася до суду із вказаними позовом, оскільки вважає, що Департаментом аналітики та контролю ОМР пред`явлено зазначену постанову з порушення трьохмісячного строку пред`явлення її до виконання, який закінчився 27.03.2019 року.
Приймаючи рішення про відмову у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що наявними в матеріалах справи доказами підтверджується факт направлення Департаментом аналітики та контролю Одеської міської ради на виконання № ОМС-ОД1229/938/НП/АВ/ІП/ФС/182 від 28.12.2018 року в межах встановленого трьохмісячного строку пред`явлення постанови до виконання.
Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.
Відповідно до частин першої, другої та третьої статті 242 КАС України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Крім того, стаття 2 та частина четверта статті 242 КАС України встановлюють, що судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, а саме бути справедливим та неупередженим, своєчасно вирішувати спір у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Зазначеним вимогам процесуального закону рішення суду відповідає,  а викладені у апеляційній  скарзі доводи скаржника є неприйнятні з огляду на наступне.
Згідно із частиною другою статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.
Відповідно до ст.1 Закону України "Про виконавче провадження", виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Згідно п.6 ч.1 ст.3 Закону України “Про виконавче провадження”, відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів: 6) постанов органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення у випадках, передбачених законом.
Відповідно до ч.1 ст.5 Закону України “Про виконавче провадження”, примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".
Згідно ч.1 ст.18 Закону України “Про виконавче провадження”, виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.
У відповідності до п.1 ч.1 ст.26 Закону України “Про виконавче провадження”, виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону за заявою стягувача про примусове виконання рішення.
Відповідно до ч.5 ст.26 Закону України “Про виконавче провадження”, виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.
У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.
Відповідно до ч.ч. 1,5 ст. 13 ЗУ «Про виконавче провадження», під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.
За порушення строків прийняття рішень та вчинення виконавчих дій виконавці несуть відповідальність в порядку, встановленому законом.
Порушення строків прийняття рішень та вчинення виконавчих дій виконавцями не є підставою для скасування такого рішення чи виконавчої дії, крім випадків, коли вони були прийняті або вчинені з порушенням процедури, передбаченої цим Законом.
Згідно з ч. 1 ст. 12 ЗУ «Про виконавче провадження», виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.
Судами першої та апеляційної встановлено, що Департамент аналітики та контролю Одеської міської ради супровідним листом вих. №02-24/74 від 29.01.2019 року направив до Другого Малиновського відділу ДВС міста Одеса ГТУЮ в Одеській області на виконання постанову № ОМС-ОД1229/938/НП/АВ/ІП/ФС/182 від 28.12.2018 року              (а/с 62).
Зазначений лист та постанова надіслані до органу виконавчої служби засобами поштового зв`язку рекомендованим поштовим відправленням 30.01.2019 року за №6502613010855 та отримані Другим Малиновським відділом ДВС м. Одеса ГТУЮ в Одеській області 04.02.2019 року, що підтверджується наявними матеріалах справи копіями поштового повідомлення (а/с 91), на якому наявна відмітка про направлення постанови про штраф ОСОБА_1 , та копією фіскального чека від 30.01.2019 року (а/с 92).
Крім того, факт своєчасного направлення постанови №ОМС-ОД1229/938/НП/АВ/ІП/ФС/182 від 28.12.2018 року підтверджується витягом з журналу реєстрації вихідної кореспонденції Департаменту аналітики та контролю ОМР за період з 02.01.2018 року по 28.12.2019 року, в якому під номером 74 за 29.01.2019 року вказано про направлення до Другого Малиновського відділу ДВС м. Одеса ГТУЮ в Одеській області постанови про накладення штрафу на ФОП ОСОБА_1 за вих. № 02-24/74 (а/с 175).
При цьому, судом першої інстанції під час розгляду справи, було оглянуто оригінали зазначених доказів та встановлено відповідність копій оригіналам наданих документів.
Отже, наявними в матеріалах справи належними, допустимими та достатніми доказами підтверджується факт направлення Департаментом аналітики та контролю Одеської міської ради на виконання №ОМС-ОД1229/938/НП/АВ/ІП/ФС/182 від 28.12.2018 року в межах встановленого трьохмісячного строку пред`явлення постанови до виконання.
Разом з тим, апеляційний суд зауважує, що згідно приписів ст. 13 ЗУ «Про виконавче провадження», порушення державним виконавцем строків прийняття постанови про відкриття виконавчого провадження не є підставою для скасування такої постанови, а є підставою лише до притягнення виконавця до дисциплінарної відповідальності.
Інших порушень процедури, передбаченої  ЗУ «Про виконавче провадження» крім порушення строків  відкриття виконавчого провадження, апелянтом   не зазначено.
Крім того, ОСОБА_1 зверталась до суду з позовом до Департаменту аналітики та контролю Одеської міської ради про визнання протиправною та скасування постанови №ОМС-ОД1229/938/НП/АВ/ІП/ФС/182 від 28.12.2018 року. Проте, ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 07.09.2020 року, залишеною без змін постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 27.10.2020 року у справі №420/1339/20, позовну заяву залишено без розгляду у зв`язку із пропуском строку звернення до суду. Отже, зазначена постанова є чинною та такою, що підлягає виконанню.
На підставі вищевикладеного, колегія суддів апеляційної інстанції вважає, що рішення суду першої інстанції ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному розгляді всіх обставин справи, які мають значення для вирішення спору, відповідає нормам матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, викладених у зазначеному рішенні, у зв`язку з чим підстав для його скасування не вбачається. 
Відповідно до ч.1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись  ст. ст. 262, 263, 287, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів, –

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 – залишити без задоволення.
Рішення  Одеського окружного адміністративного суду від 30 вересня 2021 року – залишити без змін.
Відповідно до ст. 329 КАС України постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст складено та підписано 10.11.2021 року

Головуюча суддя:                                                                                          Л.Є. Зуєва  

Суддя:                                                                                                             М.П. Коваль  

          Суддя:                                                                                                             О.О. Кравець