Постанова
Іменем  України 
 
12 жовтня 2021 року
м. Київ
 
справа № 127/28065/20
провадження № 61-8928св21
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Коротенка Є. В. (судді-доповідача), Зайцева А. Ю.,                            Тітова М. Ю.,
 
учасники справи:
позивач - ОСОБА_1 ,
відповідач -  ОСОБА_2 ,
 
розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 , яка подана представником - адвокатом Павловим Сергієм Сергійовичем, на ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 16 березня 2021 року                     у складі судді Луценко Л. В., постанову Вінницького апеляційного суду                 від 06 травня 2021 року у складі колегії суддів: Денишенко Т. О.,                             Голоти Л. О., Медвецького С. К.,
 
ВСТАНОВИВ: 
 
Описова частина
 
Короткий зміст позовних вимог
У грудні 2020 року ОСОБА_1 в інтересах неповнолітнього сина                     ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про надання дозволу на видачу неповнолітній особі закордонного паспорта. 
Позов мотивовано тим, що сторони у справі є батьками неповнолітнього    ОСОБА_3 . Для оформлення закордонного паспорта сина необхідна нотаріально посвідчена згода батька, яку відповідач не надає. 
Враховуючи викладене, ОСОБА_1 просила надати дозвіл на оформлення (обмін) закордонного паспорта її неповнолітньому сину громадянину України ОСОБА_3  у закордонній дипломатичній установі України Генеральному консульстві України у місті Нью-Йорк, Сполучені Штати Америки.
03 березня 2021 на адресу суду надійшло клопотання від відповідача ОСОБА_2 про закриття провадження у справі у зв`язку із відсутністю предмету спору.
Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій
Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 16 березня                  2021 року заяву відповідача ОСОБА_2 про закриття провадження у справі задоволено.
Провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про надання дозволу на видачу неповнолітній особі закордонного паспорта закрито у зв`язку із відсутністю предмету спору.
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 840,80 грн.
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5 000 грн.
Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що відповідач надав позивачу заяву, підпис на якій посвідчено нотаріусом, про надання згоди на видачу сину сторін та отримання ним паспорту для виїзду за кордон. За таких обставин необхідність у судовому захисті прав позивача відпала, що підтвердив представник позивача у підготовчому засіданні. У зв`язку з цим є всі достатні підстави для закриття провадження у справі за вказаною заявою, на підставі пункту 2 частини першої статі 255 ЦПК України.
При цьому враховано, що відсутні підстави вважати, що витрати позивача на професійну правничу допомогу в розмірі 20 000 грн були неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. Зазначено, що такий розмір витрат становить надмірний тягар для відповідача, що суперечить принципу розподілу судових витрат.
Не погодившись з такою ухвалою місцевого суду в частині визначення розміру відшкодування  витрат на професійну правничу допомогу,                      ОСОБА_1 в особі представника - адвоката Павлова С. С. подала апеляційну скаргу.
Постановою Вінницького апеляційного суду від 06 травня 2021 року ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 16 березня 2021 року в частині розподілу судових витрат на професійну правничу допомогу залишено без змін.
Постанова апеляційного суду мотивована тим, що ухвала суду першої інстанції в частині розподілу судових витрат постановлена з додержанням норм процесуального права, висновки суду є обґрунтованими, передбачених законом підстав для її скасування при апеляційному розгляді не встановлено.
Ухвала в частині закриття провадження у цивільній справі, сторонами не оскаржувалась і апеляційним судом в силу статті 367 ЦПК України не переглядалась.
Доводи особи, яка подала касаційну скаргу
 
У травні 2021 року ОСОБА_1 в особі представника - адвоката                     Павлова С. С. подала до Верховного Суду касаційну скаргу, у якій, посилаючись на порушення судами норм процесуального права, просить постанову апеляційного суду скасувати, ухвалу суду першої інстанції                                    в частині відшкодування судових витрат на професійну правничу (правову) допомогу змінити.
 
Касаційна скарга мотивована тим, що суди першої та апеляційної інстанцій                 ухвалили судові рішення необґрунтовано з порушенням норм процесуального права, без врахування існуючих правових позицій Верховного Суду.
 
Доводи інших учасників справи
 
У відзиві на касаційну скаргу ОСОБА_2 просить у задоволенні касаційної скарги відмовити, а рішення судів першої та апеляційної інстанцій  залишити без змін.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції
 
Статтею 388 ЦПК Українипередбачено, що судом касаційної інстанції                                              у цивільних справах є Верховний Суд.
 
Ухвалою Верховного Суду від 10 червня 2021 року відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою в указаній справі та витребувано матеріали цивільної справи. 
 
25 червня 2021 року вказана справа передана на розгляд до Верховного Суду.
 
Фактичні обставини справи, встановлені судами
 
Встановлено, що у грудні 2020 року ОСОБА_1 в інтересах неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про надання дозволу на видачу неповнолітній особі закордонного паспорта.
 
03 березня 2021 на адресу суду надійшло клопотання від відповідача ОСОБА_2 про закриття провадження у справі у зв`язку із відсутністю предмету спору.
 
Представник позивача не заперечив щодо закриття провадження у справі у зв`язку із відсутністю предмету спору, оскільки відповідач надав позивачу заяву, підпис на якій посвідчено нотаріусом, про надання згоди на видачу сину сторін та отримання ним паспорту для виїзду за кордон. 
 
Представник позивача адвокат Павлов С. С. подав клопотання про розподіл судових витрат, просив стягнути з відповідача фактично сплачені позивачем витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 20 000 грн та не сплачені позивачем аналогічні витрати в сумі 840 грн.
 
На підтвердження понесення позивачем її представником було надано суду договір про надання правової допомоги від 10 листопада 2020 року  № 1110 з додатками, звіт про використаний час на надання правової допомоги,  рахунок-фактуру № 1110-1 від 10 листопада 2020 року, дублікат чека                                     № 0.0.1903207510.1 від 19 січня 2021 року, відповідно до якого позивач ОСОБА_1 сплатила 20 000 грн на рахунок адвокатського об`єднання «Юридична компанія SeP&P».

 
Мотивувальна частина 
Позиція Верховного Суду
Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу. 
Касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення з таких підстав.
Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Відповідно до частини другої статті 2 ЦПК України суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. 
Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. 
Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.
Оскільки ухвала Вінницького міського суду Вінницької області від 16 березня                  2021 року в частині закриття провадження у цивільній справі не була предметом апеляційного перегляду, у вказаній частині вона в касаційному порядку не переглядається.
Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Зазначеним вимогам закону судові рішення судів першої та апеляційної інстанції в оскаржуваній частині відповідають.
 
Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права
Пунктом 12 частини третьої статті 2 ЦПК України до основних засад (принципів) цивільного судочинства віднесено відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення. 
Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.
Статтею 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.
За змістом частини першої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
Відповідно до частини другої статті 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача;3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Таким чином, вказана процесуальна норма встановлює порядок відшкодування судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, виключно за результатами розгляду справи по суті заявлених позовних вимог.
Із матеріалів справи убачається, що по суті заявлених позовних вимог ОСОБА_1 спір між сторонами судом у цій справи вирішено не було, оскільки ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 16 березня 2021 року провадження у цивільній справі за позовом                         ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про надання дозволу на видачу неповнолітній особі закордонного паспорта закрито у зв`язку із відсутністю предмету спору.
Підстави та порядок розподілу витрат у разі визнання позову, закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду передбачені статтею 142 ЦПК України, однак можливість відшкодування позивачу таких судових витрат у разі закриття провадження у справі на підставі пункту 2 частини першої статті 255 ЦПК України (відсутній предмет спору) вказаною цивільною процесуальною нормою не передбачена.
Разом із тим, частиною дев`ятою статті 141 ЦПК України встановлено, що у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами, або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.
Судами попередніх інстанцій встановлено, що спір між сторонами у справі виник внаслідок неправильних дій ОСОБА_2 , зокрема щодо безпідставного не оформлення дозволу на отримання дитиною закордонного паспорта. Також суди зазначили, що відповідач двічі не з`являвся до підготовчого судового засідання, що не сприяло швидкому вирішенню справи по суті заявлених позовних вимог.
При таких обставинах суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, з яким погодився апеляційний суд, про можливість відшкодування у цьому конкретному випадку позивачу витрат, пов`язаних з професійною правничою допомогою, саме на підставі частини дев`ятої статті 141 ЦПК України.
При цьому, визначаючи розмір такого відшкодування, суди правильно зазначили, що зазначена процесуальна норма надає суду певні дискреційні повноваження, встановлюючи право, а не обов`язок суду покладати на сторону за вказаних підстав судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору. При цьому вказана дискреція розповсюджується і на вирішення питання щодо визначення розміру таких витрат та в цьому випадку жодним чином не залежить від наявності/відсутності клопотання іншої сторони про зменшення розміру витрат. 
Таким чином, Вінницький міський суд Вінницької області ухвалою від 16 березня 2021 року, задовольнивши заяву відповідача ОСОБА_2 про закриття провадження у справі за відсутністю предмета спору, дослідивши  заяву позивача про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, оцінивши наявні у справі належні та допустимі докази, встановивши, що витрати ОСОБА_1 з оплати правничої допомоги у розмірі 20 000 грн не були неминучими, такий розмір сплати становитиме надмірний тягар для відповідача, що суперечить принципу розподілу судових витрат, дійшов  правильного висновку, з яким обґрунтовано погодився апеляційний суд,  щодо відшкодування ОСОБА_2 витрат ОСОБА_1 на професійну правничу допомогу частково - у розмірі 5 000 грн.
Колегія суддів вважає, що при вирішенні справи суди правильно визначили характер правовідносин між сторонами, вірно застосували процесуальний закон, що їх регулює, повно і всебічно дослідили матеріали справи та надали належну правову оцінку доводам сторін і зібраним у справі доказам, а тому підстав для скасування рішень судів не вбачається.
Доводи касаційної скарги не впливають на правильність судових рішень, не дають підстав для висновку, що оскаржувані судові рішення постановлені без додержання норм матеріального і процесуального права та зводяться до переоцінки доказів у справі, що, відповідно до положень статті 400 ЦПК України, знаходиться поза межами повноважень Верховного Суду.
Європейський суд з прав людини вказав, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності  від характеру рішення (рішення у справі «Серявін та інші проти України», заява № 4909/04, від 10 лютого 2010 року).
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
 
Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.
 
Враховуючи наведене, колегія суддів залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення в оскаржуваній частині - без змін, оскільки доводи касаційної скарги висновків судів не спростовують.
 
Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду
 
ПОСТАНОВИВ:
 
Касаційну скаргу ОСОБА_1 , яка подана представником - адвокатом Павловим Сергієм Сергійовичем, залишити без задоволення.
 
Ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 16 березня                    2021 року, постанову Вінницького апеляційного суду від 06 травня                          2021 року в оскаржуваній частині залишити без змін. 
 
Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.
 
Судді:                                                                                               Є. В. Коротенко
 
  А. Ю. Зайцев 
 
  М. Ю. Тітов