Справа № 734/1908/21 	Головуючий у 1 інстанції Соловей В. В. 	
Провадження № 33/4823/432/21 	  	
Категорія -  	  	

П О С Т А Н О В А 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 жовтня 2021 року 	місто Чернігів	

Чернігівський апеляційний суд в складі: судді апеляційного суду Акуленко С.О., за участю особи, яка притягується до адміністративної відповідальності – ОСОБА_1 та його захисника-адвоката Морозова В.Ю.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , на постанову Козелецького районного суду Чернігівської області від 20 серпня 2021 року,

                                      У С Т А Н О В И В :
Цією постановою 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , 

притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП та на нього накладено стягнення у виді штрафу у розмірі 17 000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.
Стягнуто з нього на користь держави 454,00 грн. судового збору.

Судом першої інстанції встановлено, що о 00.50 год. 13 червня 2021 року в м. Остер, вул. Незалежності, 113, Козелецького району Чернігівської області ОСОБА_1 керував автомобілем SUBARU IMPREZA, д.н.з. НОМЕР_1 , у стані алкогольного сп`яніння, чим порушив вимоги п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху України. Огляд водія на стан сп`яніння проводився із застосуванням приладу «Драгер 0265» результат тесту – 0,93 проміле.

Не погодившись із рішенням суду, ОСОБА_1 , подав апеляційну скаргу, в якій просив постанову суду скасувати та закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги вказує, що в порушення вимог ст. ст. 245, 251, 268, 278, 280  КУпАП, судом 1 інстанції не з`ясовано всіх обставин, що мають значення для розгляду справи. 
Зазначає, що в постанові суду вказано, що він визнав себе винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП, однак це не відповідає дійсності. Також в постанові не вказано, чи були досліджені під час розгляду справи відеоматеріали. Звертає увагу на те, що під час розгляду справи йому не було надано можливості реалізувати своє право на правову допомогу. 
Зазначає, що він керував транспортним засобом у стані крайньої необхідності, оскільки його мати отримала травму ноги і він віз її в лікарню. 
Крім того, вважає, що не запропонувавши йому проходження огляду на виявлення стану алкогольного сп`яніння у відповідному лікарняному закладі, працівники поліції порушили вимоги ч. 3 ст.266 КУпАП та не було виписано направлення на огляд. В матеріалах справи не міститься повний фрагмент відеозаписів з нагрудної відеокамери працівників поліції щодо події, яка сталася. Роздруківка приладу «Драгер» не місить інформацію щодо серії та номеру протоколу про адміністративне правопорушення. Також працівники поліції під час його огляду не залучали свідків. 

В судовому засіданні апеляційної інстанції ОСОБА_1 , вказав, що дійсно в суді першої інстанції свою вину визнав, підтвердив обставини, які вказані в протоколі про адміністративне правопорушення.
В судовому засіданні апеляційної інстанції захисник-адвокат Морозов В.Ю., зазначив, що працівники поліції порушили вимоги Інструкції при проведенні освідування. Працівники поліції не пропонували ОСОБА_1 їхати в лікарню на освідування, направлення відсутнє в матеріалах справи. Також не було долучено сертифікат та інструкція на прилад «Драгер». Протокол про адміністративне правопорушення заповнений незрозумілим почерком. Роздруківка з приладу «Драгер» затерта, неможливо встановити час, місце та дату.

Заслухавши пояснення апелянта та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступного висновку.
Відповідно до вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.
Протоколом про адміністративне правопорушення встановлено факт  керування ОСОБА_1 транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, що є порушенням вимог п 2.9 ПДР, згідно яких водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння. Огляд водія проводився із застосуванням приладу «Драгер».
Обставини вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення судом першої інстанції встановлені вірно. 
Ці обставини підтверджуються відеозаписом працівників поліції, з якого вбачається, що ОСОБА_1 пройшов огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння із застосуванням приладу «Драгер»,  результати якого наявність алкоголю у ОСОБА_1 становить 0,9%, отже, він перебував у стані алкогольного сп`яніння.
Крім того на відеозаписі та в протоколі про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 сам вказав, що випив пляшку пива. 
Таким чином суд першої інстанції цим доказам дав належну оцінку і вірно кваліфікував дії ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП.
Протокол про адміністративне правопорушення складено з дотриманням вимог ст. 256 КУпАП та Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України та МОЗ України 09.11.2015 року № 1452/735. 
Наявні в матеріалах справи докази підтверджують, що ОСОБА_1 роз`яснено процедуру проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння, та роз`яснено процесуальні права, тому працівниками поліції дотримано вимоги закону щодо засвідчення факту керування особою транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння. Тому доводи апеляційної скарги в цій частині не заслуговують на увагу.  
Твердження ОСОБА_1 про те, що працівники поліції під час його освідування не залучали свідків, є безпідставними, оскільки відповідно до вимог ст. 266 КУпАП, під час проведення огляду осіб на стан сп`яніння, поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків.
Керування ОСОБА_1 транспортним засобом, його зупинка, а також  проходження обстеження на приладі «Драгер» зафіксовані на файлах безперервно і при їх огляді не виникає сумніву у їх достовірності, тому відеозаписи є належними та допустимими доказами. 
У роздруківки з приладу «Драгеру» зазначено час, місце проведення тесту, прізвище, ім`я, по-батькові особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, результат тесту, підпис інспектора та ОСОБА_1 , тому апеляційний суд вважає, що роздруківка є також належним та допустимим доказом. 
Відсутність в матеріалах справи направлення на огляд ОСОБА_1 в лікарню, не впливає на доведеність його вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. 
Твердження апелянта про те, що під час розгляду справи йому не було надано можливості реалізувати своє право на правову допомогу, є безпідставними, оскільки в судовому засіданні суду першої інстанції останній не заявляв про це клопотання. 
Слід зазначити, що пункт 1.3 ПДР зобов`язує учасників дорожнього руху знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.
Відповідно до вимог пункту 2.9 «а» Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України за №1306 від 10.10.2001 року, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.
Частина 1 статті 130 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність, окрім іншого, за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння. 
В рішенні по справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.
Таким чином, висновки суду першої інстанції, викладені у постанові, є обґрунтованими, належним чином вмотивованими, та вони повністю відповідають фактичним обставинам справи. 
Адміністративне стягнення ОСОБА_1 накладено судом у відповідності до вимог ст. 33 КУпАП, з врахуванням характеру вчинених правопорушень, особи порушника, ступені його вини. 
З огляду на наведене, підстави для скасування постанови місцевого суду та закриття справи, як про це йдеться в апеляційній скарзі, відсутні.
Керуючись ст. ст. 293, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,    

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а постанову Козелецького районного суду Чернігівської області від 20 серпня 2021 року відносно ОСОБА_1 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, – без змін.

Постанова апеляційного суду є остаточною і оскарженню не підлягає.      

Суддя	С. О. Акуленко