ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И 

9 листопада 2021 року                                                    м. Чернівці
справа № 725/1736/21
провадження 822/874/21
Чернівецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого        Перепелюк І. Б.    
суддів : Кулянди М.І., Одинака О.О.
секретар Скрипка С.В. 
розглянувши апеляційну скаргу АТ КБ «Приват Банк» на рішення Першотравневого районного суду м.Чернівців від 30 червня 2021 року в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до АТ КБ «Приват Банк», треті особи : приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу Боднар Ірина Михайлівна, Другий відділ державної виконавчої служби у м.Чернівці Південно–Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано Франківськ), про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню
встановив:
Описова частина
Короткий зміст позовних вимог
ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до АТ КБ «Приват Банк», треті особи : приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу Боднар І.М., Другий відділ державної виконавчої служби у м.Чернівців Південно–Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано Франківськ) про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Позов обгрунтовано наступним. 22 вересня 2009 року між  ОСОБА_2  та ПАТ КБ «Приват Банк» укладено кредитний договір № E/V 092936, за умовами якого йому надано кредит у сумі 2246595грн. Відповідно до п. 1.3. кредитного договору - термін повернення кредиту, відсотків і винагороди - до 20 вересня 2019 року.
16 липня 2020 року AT КБ «ПриватБанк» звернувся до приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М. та отримав два виконавчих написи, якими приватним нотаріусом запропоновано в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №E/V 092936  звернути стягнення  на рухоме майно - автомобіль «MERCEDES-BENZ», модель 410D, рік випуску: 1995, типТЗ: пасажирськиймікроавтобус, колір: білий, номеркузова (шасі):  НОМЕР_1 , реєстраційний номер:  НОМЕР_2 ; звернути стягнення на рухоме майно - автомобіль «MERCEDES-BENZ», модель 230Е, рік випуску 1991, типТЗ: легковийавтомобіль, колір: сірий,номеркузова(шасі):  НОМЕР_3 , реєстраційний номер:  НОМЕР_4 . Дані виконавчі написи знаходяться на виконанні Другого відділу державної виконавчої служби м.Чернівців Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ). Вважає, що вчинені виконавчі написи є таким, що не підлягають виконанню, оскільки нотаріусу для вчинення виконавчого напису не було надано оригіналу кредитного договору, а також первинні бухгалтерські документи щодо видачі кредиту та здійснення його часткового погашення (квитанції, платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки тощо), а тому у нотаріуса були відсутні підставі вважати, що розмір заборгованості перед банком є безспірним. Крім того вказував, що відповідно до виконавчого напису, стягнення було здійснено за період з 22 вересня 2009 року по 20 травня 2020 року, тобто після закінчення трирічного строку з дня виникнення у відповідача права вимоги стягнення, оскільки  AT  КБ «ПриватБанк» звернувшись у 2012 році з позовною заявою про дострокове стягнення заборгованості за договором № E/V 092936, змінив строки виконання зобов`язання, а тому обчислення трирічного строку звернення з заявою про вчинення виконавчого напису повинно обчислюватися з березня 2012 року, однак виконавчий напис вчинено через 8 років, що суперечить ЗУ «Про нотаріат». Враховуючи зазначене, вважає, що приватний нотаріус, з підстав передбачених ст. 49 ЗУ «Про нотаріат», зобов`язаний був відмовити у здійсненні такої нотаріальної дії як вчинення виконавчого напису про безспірне стягнення заборгованості, проте вчинив таку нотаріальну дію і тим самим порушив вимоги закону, а тому виконавчі написи, вчинені 16 липня 2020 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М. про звернення стягнення на рухоме майно ОСОБА_1 в рахунок погашення заборгованості в сумі 5671577грн. є такими, що не підлягають виконанню. Також зазначав, що 09 жовтня 2013 року Індустріальним районним судом м. Дніпропетровська винесено рішення, яким задоволено позовні вимоги Банку та звернуто стягнення на усі спірні автомобілі. Однак Банк, маючи рішення суду про звернення стягнення звертається до нотаріуса про вчинення виконавчого напису з аналогічними вимогами. 
Позивач просив визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Дніпровського нотаріального округу Бондар І.М., зареєстрований 16.07.2020 року за реєстровим № 573 про звернення стягнення на рухоме майно - автомобіль «MERCEDES-BENZ», модель 410D, рік випуску: 1995 тип ТЗ: пасажирський мікроавтобус, колір: білий, номер кузова (шасі)  НОМЕР_5 , реєстраційний номер: НОМЕР_2 , який належить на праві приватної власності ОСОБА_1 ; визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Дніпровського нотаріального округу Бондар І.М. зареєстрований 16.07.2020 року за реєстровим № 574, про звернення стягнення на рухоме майно - автомобіль «MERCEDES-BENZ», модель 230Е, рік випуску: 1991 тип ТЗ: легковий автомобіль, колір: сірий, номер кузова (шасі)  НОМЕР_3 , реєстраційний номер:  НОМЕР_4  який належить на праві приватної власності  ОСОБА_1 ; стягнути з AT КБ «ПриватБанк»  908,00 грн. судового збору та 11 200 грн. витрат на правову допомогу. 
Короткий зміст рішення суду першої інстанції
Рішенням  Першотравневого районного суду м.Чернівців від 30 червня  2021 року   позов задоволено частково.
               Визнано таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Дніпровського нотаріального округу Бондар І.М., зареєстрований 16.07.2020 року за реєстровим № 573 про звернення стягнення на рухоме майно - автомобіль «MERCEDES-BENZ», модель 410D, рік випуску: 1995 тип ТЗ: пасажирський мікроавтобус, колір: білий, номер кузова (шасі)  НОМЕР_5 , реєстраційний номер: НОМЕР_2 , який належить на праві приватної власності ОСОБА_1 .
Визнано таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Дніпровського нотаріального округу Бондар І.М. зареєстрований 16.07.2020 року за реєстровим № 574, про звернення стягнення на рухоме майно - автомобіль «MERCEDES-BENZ», модель 230Е, рік випуску: 1991 тип ТЗ: легковий автомобіль, колір: сірий, номер кузова (шасі)  НОМЕР_3 , реєстраційний номер: НОМЕР_4 , який належить на праві приватної власності ОСОБА_1 .
       Стягнуто з АТ КБ «Приват Банк» на користь ОСОБА_1 понесені витрати на правову допомогу в розмірі 9000грн. та 908 грн. судового збору.
       В задоволенні решти позовних вимог – відмовлено.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги
В апеляційній скарзі АТ КБ «Приват Банк» просить рішення  Першотравневого районного суду м.Чернівців від 30 червня 2021 року в частині задоволених позовних вимог скасувати, та відмовити в них. 
Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу
       АТ КБ «Приват Банк» в апеляційній скарзі зазначив, що при вчиненні виконавчого напису нотаріуса, безспірність заборгованості боржника перед стягувачем підтверджується на підставі наданих нотаріусу документів, виключний перелік яких визначено законодавством. Під час вчинення спірного виконавчого напису нотаріуса Банком було подано всі визначені чинним законодавством документи, а тому вважає, що на момент вчинення оскаржуваного виконавчого напису безспірність заборгованості позивача перед відповідачем була доведена у встановленому законодавством порядку, а отже твердження позивача про те, що заборгованість не була безспірною є помилковим. Також вказував, що у даному випадку певною подією для початку перебігу строку має бути дата припинення договору, однак договір не був припинений, оскільки згідно умов договору, договір є дійсним до моменту належного виконання сторонами зобов`язань, яке на сьогоднішній день не виконано, а відповідач, як кредитор у зобов`язанні за кредитним договором був наділений правом грошової вимоги щодо повернення наданих грошових коштів у вигляді кредиту.

Мотивувальна частина
Обставини справи, встановлені судом 
         Судом встановлено, що  між ПАТ КБ «Приват Банк» та  ОСОБА_2  укладено кредитний договір № E/V 092936 від 22.09.2009 року, за умовами якого ОСОБА_2 отримала кредит у розмірі 2246595 грн. 
При цьому, п. 1.3 Кредитного договору визначено, що термін повернення кредиту, відсотків і винагороди становить 20 вересня 2019 року.
З метою забезпечення виконання зобов`язання за вищевказаним Кредитним договором між ПАТ КБ «Приват Банк» та  ОСОБА_1   23.09.2009 року укладено договір застави № E/V 092936-4, за умовами якого ОСОБА_1  в забезпечення виконання зобов`язань за Кредитним договором надав в заставу банку автомобіль «MERCEDES-BENZ», модель 410D, ріквипуску: 1995, типТЗ: пасажирськиймікроавтобус, колір: білий, номер кузова (шасі):  НОМЕР_1 , реєстраційний номер:  НОМЕР_2 , а також автомобіль «MERCEDES-BENZ», модель 230Е, рік випуску: 1991, тип ТЗ: легковий автомобіль, колір: сірий, номер кузова (шасі): НОМЕР_3 , реєстраційний номер: НОМЕР_4 .
В подальшому, у зв`язку із невиконанням зобов`язань за кредитним договором, рішенням Першотравневого районного суду м.Чернівців від 14.03.2012 року у справі №2-240/12 позов ПАТ КБ «Приват Банк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про стягнення боргу задоволено та стягнуто з відповідачів в солідарному порядку заборгованість за кредитним договором № E/V 092936 у розмірі 2838068,38 грн. 
Крім того,  заочним рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 09 жовтня 2013 року в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № E/V092936 від 22 вересня 2009 року в сумі 3318346грн. 96 коп., звернуто стягнення на предмет застави: автомобіль: YOUYI ZGT6710, рік випуску: 2005, тип ТЗ: Пасажирський автобус, № кузова/шасі: НОМЕР_6 , реєстраційний номер: НОМЕР_7 ; автомобіль: SHAOLIN SLG6720CGE, рік випуску: 2005, тип ТЗ: Пасажирський автобус, № кузова/шасі: НОМЕР_8 , реєстраційний номер: НОМЕР_9 ; автомобіль: SHAOLIN SLG6720CGE, рік випуску: 2005, тип ТЗ: Пасажирський автобус, № кузова/шасі: НОМЕР_10 , реєстраційний номер: НОМЕР_11 ; автомобіль: SHAOLIN SLG6720CGE, рік випуску: 2005, тип ТЗ: Пасажирський автобус, № кузова/шасі: НОМЕР_12 , реєстраційний номер: НОМЕР_13 ; автомобіль: YOUYI ZGT6710, рік випуску: 2006, тип ТЗ: Пасажирський автобус, № кузова/шасі: НОМЕР_14 , реєстраційний номер: НОМЕР_15 ; автомобіль: YOUYI ZGT6710, рік випуску: 2006, тип ТЗ: Пасажирський автобус, № кузова/шасі: НОМЕР_16 , реєстраційний номер: НОМЕР_17 ; автомобіль: YOUYI ZGT6710, рік випуску: 2006, тип ТЗ: Пасажирський автобус 21+1 п.м., № кузова/шасі: НОМЕР_18 , реєстраційний номер: НОМЕР_19 , що належить на праві власності ОСОБА_2 ; автомобіль: MERCEDES-BENZ, модель: 410D, рік випуску: 1995, тип ТЗ: пасажирський мікроавтобус, № кузова/шасі: НОМЕР_1 , реєстраційний номер: НОМЕР_2 ; MERCEDES-BENZ, модель: 230E, рік випуску: 1991, тип ТЗ: Легковий сєдан, № кузова/шасі: НОМЕР_20 , реєстраційний номер: НОМЕР_21 , що належить на праві власності ОСОБА_1 шляхом опису та передачі зазначених автомобілів ПАТ КБ «Приват Банк» з правом їх продажу ПАТ КБ «Приват Банк» з укладанням від імені ОСОБА_2 , ОСОБА_1 договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, із зняттям вказаних автомобілів з обліку в органах ДАІ України, а також наданням ПАТ КБ «Приват Банк» всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу.
Дані судові рішення набрали законної сили.
16 липня 2020 року AT КБ «ПриватБанк»  звернувся до приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М. та отримав два виконавчих написи, якими приватним нотаріусом запропоновано в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №E/ 092936: звернути стягнення на рухоме майно - автомобіль «MERCEDES-BENZ», модель 410D, рік випуску: 1995, типТЗ: пасажирськиймікроавтобус, колір: білий, номеркузова (шасі):  НОМЕР_1 , реєстраційний номер:  НОМЕР_2 ; звернути стягнення на рухоме майно - автомобіль «MERCEDES-BENZ», модель 230Е, рік випуску: 1991, тип ТЗ: легковий автомобіль, колір: сірий, номер кузова (шасі): НОМЕР_3 , реєстраційний номер: НОМЕР_4 .
На даний час вищевказані виконавчі написи знаходяться на виконанні Другого відділу державної виконавчої служби м.Чернівців Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ). 

Позиція апеляційного суду, застосовані норми права та мотиви, з яких виходить суд при прийнятті постанови

Заслухавши доповідача, обговоривши доводи скарги та перевіривши матеріали справи, суд апеляційної інстанції прийшов до висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково. 
Відповідно до статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом
Статтями 15, 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один зі способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.
Згідно зі статтею 35 Закону України «Про іпотеку» у разі порушення основного зобов`язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов`язань, вимога про виконання порушеного зобов`язання у не менш ніж тридцяти денний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору.
Зі змісту укладеного між сторонами договору іпотеки вбачається, що іпотекодержатель звертає стягнення на предмет іпотеки, зокрема, на підставі виконавчого напису нотаріуса.
З метою реалізацію зазначеного права АТ КБ «ПриватБанк» звернувся до нотаріуса з заявою про вчинення виконавчого напису.
Згідно зі статтею 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.
Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування визначено Законом та іншими актами законодавства України. Таким актом  є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5. 
Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем.
Зі змісту положень ст.ст. 87, 88 Закону «Про іпотеку» вбачається, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.
Захист прав боржника у процесі вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається у спосіб, передбачений підпунктом 2.3 пункту 2 глави 16 розділу ІІ Порядку, шляхом надіслання іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Водночас нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною - стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності.
Згідно з підпунктом 1.1 пункту 1 глави 16 розділу ІІ Порядку для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів.
Відповідно до підпункту 1.2 пункту 1 глави 16 розділу ІІ Порядку перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів України.
Нотаріус вчиняє виконавчі написи, зокрема якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем (підпункт 3.1 пункту 3 глави 16 розділу ІІ Порядку).
Для одержання виконавчого напису за іпотечними договорами, що передбачають право звернення стягнення на предмет іпотеки у разі прострочення платежів за основним зобов`язанням до закінчення строку виконання основного зобов`язання, подаються: оригінал нотаріально посвідченого іпотечного договору; оригінал чи належним чином засвідчена копія договору, що встановлює основне зобов`язання; засвідчена стягувачем копія письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання, що була надіслана боржнику та майновому поручителю (в разі його наявності), з відміткою стягувача про непогашення заборгованості; оригінали розрахункового документа про надання послуг поштового зв`язку та опису вкладення, що підтверджують надіслання боржнику письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання; довідка фінансової установи про ненадходження платежу. 
Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 глави 16 розділу ІІ Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису.
При вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, необхідно перевірити доводи сторін у повному обсязі й установити чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість узагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було не вирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Така правова позиція відповідає висновкам, викладеним у постановах Великої Палати Верховного Суду від 27 березня 2019 року у справі № 137/1666/16-ц (провадження № 14-84цс19) та від 02 липня 2019 року у справі № 916/3006/17 (провадження № 14-278 гс18).
Суд першої інстанції, дійшов обґрунтованого висновку, що вчинення нотаріусом виконавчого напису відбулося з порушенням вимог статей 87, 88 Закону, оскільки нотаріус при вчиненні напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за написом, та безспірності характеру правовідносин сторін, чим порушив зазначені норми чинного законодавства. 
Апелянт в апеляційній скарзі посилається на те, що строк звернення із заявою про вчинення виконавчого напису не пропущено, оскільки для початку його перебігу визначальною має бути дата припинення договору, однак договір не був припинений, оскільки згідно його умов, договір є дійсним до моменту належного виконання сторонами зобов`язань. Такі доводи є безпідставними. 
Як вбачається з виконавчого напису, стягнення було здійснено за період 22.09.2009 року по 20.05.2020 року, тобто після закінчення строку з дня виникнення у відповідача права вимоги її стягнення, враховуючи, що у 2012 році банк звернувся до суду з позовом про дострокове стягнення заборгованості за кредитним договором №E/V 092936, змінивши цим самим строки виконання зобов`язання, а тому строк звернення з заявою про вчинення виконавчого напису, враховуючи встановлений сторонами в договорі строк позовної давності – 5 років, повинен обчислюватися з березня 2012 року, а виконавчий напис вчинено через 8 років, що суперечить Закону України «Про нотаріат». 
Інші аргументи апелянта  висновків суду не спростовують, за своїм змістом зводяться до незгоди з такими висновками та здійсненою судом оцінкою зібраних доказів і встановлених на їх підставі обставин, спрямовані на необхідність переоцінки цих доказів і суб"єктивного тлумачення апелянтом законодавства України.
Доводи апелянта щодо непогодження з рішенням суду в частині стягнення витрат на правничу допомогу, заслуговують на увагу. 
Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу (частини перша - друга статті 133 ЦПК України).
Як вбачається з матеріалів справи, представником ОСОБА_1 у даній справі був адвокат Бабійчук А.С. яка діяла на підставі додаткової угоди №1 до договору про надання правової допомоги від 27.01. 2020 року.
На підтвердження понесення витрат на правничу допомогу було подано розрахунок витрат з детальним описом робіт (наданих послуг) на суму 9000 грн. та відповідний прибутковий касовий ордер про оплату послуг на цю суму, які були пов`язані із розглядом саме цієї справи.
За змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
Принцип змагальності знайшов свої втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявність підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності.
Тобто саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони.
Такий висновок викладений у Додатковій Постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року, справа №755/9215/15-ц провадження № 14-382цс19.
Відповідно до ч.8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів.
Судом першої інстанції стягнуто з АТ КБ «ПриватБанк» понесені ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 9908грн., які складаються із судового збору в розмірі 908,00 грн. та витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 9000 грн.
З матеріалів справи вбачається, що відповідно до додаткової угоди №1 до договору про надання правничої допомоги від 27.01.2020р. адвокатом були надані такі послуги : правовий аналіз матеріалів справи, формування правової позиції – 2 год. вартість за 1год. -1000грн., підготовка позовної заяви -3год. вартість за 1год. – 1000грн., представництво інтересів у суді – 4 засідання вартість за 1 засідання – 1000грн. 
Однак, як встановлено колегією суддів, підтверджено стороною позивача та матеріалами справи, судові засідання в суді першої інстанції не проводились і справа була розглянута у відсутності сторін, отже зазначені адвокатом витрати за представництво в суді відшкодуванню не підлягають. Судом першої інстанції не взято до уваги доводи відповідача щодо розміру витрат на правничу допомогу, які були викладені ним у відзиві на позов.
Враховуючи зазначене, розмір витрат на правничу допомогу, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача слід визначити в сумі 5000 грн., та змінити рішення суду першої інстанції в цій частині. 
Висновки апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги
Відповідно до п.4 ч.1 ст.  376 ЦПК України підставами для скасування судових рішень повністю або частково і ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Судом першої інстанції порушені норми процесуального права, що відповідно до п.4 ч.1 ст.376 ЦПК України, є підставою для зміни рішення суду в частині стягнення витрат на правничу допомогу. 
Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 381, 382, 384 ЦПК України, суд 
                                        постановив:
Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» задовольнити частково.
Рішення Першотравневого районного суду м.Чернівців від 30 червня 2021 року частині стягненні витрат на професійну правничу допомогу змінити та стягнути з Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 5000грн. витрат на професійну правничу допомогу.
В решті рішення суду першої інстанції - залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. 

Головуючий                                               І.Б. Перепелюк 
Судді:                                                         М.І. Кулянда
                                                                        О.О. Одинак