КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
                            
      Єдиний унікальний номер справи: 369/9735/15-ц              Головуючий у суді першої інстанції: Бартащук Л.П.
      Номер провадження: 22-ц/824/10151/2020                            Доповідач у суді апеляційної інстанції: Коцюрба О.П.

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М      У К Р А Ї Н И
 
04  листопада 2021 року                                                                                 м. Київ
 
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
 
головуючого - Коцюрби О.П.,
суддів: Білич І.М., Слюсар Т.А., 
при секретарі: Качалабі О.О.
 
розглянувши   у  відкритому  судовому  засіданні  в м.Києві  матеріали  цивільної  справи  за   апеляційною  скаргою  ОСОБА_1 на заочне рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 09 березня 2016 року в справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Правекс-Банк» до ОСОБА_1 ,  ОСОБА_2   про стягнення заборгованості за кредитним договором,- 
 
В С Т А Н О В И В:
 
Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «Правекс-Банк» (далі - ПАТ КБ «Правекс-Банк», позивач, Банк, позичальник)  звернулося до Дніпровського районного суду міста Києва з позовом до  ОСОБА_1 , ОСОБА_2 (далі - відповідачі) про стягнення заборгованості за кредитним договором.
В обґрунтування позовних  вимог Банк посилався на те, що 02 вересня 2004 року між  ОСОБА_1   та Акціонерним комерційним банком «Правекс-Банк» (далі - АКБ «Правекс-Банк»), правонаступником всіх прав та обов`язків якого є ПАТ КБ «Правекс-Банк»,  укладено Кредитний договір                 № 796-025/04Р,  за  яким  Банк  надав  ОСОБА_1 кредит  в  сумі 29 900 доларів США  зі  сплатою  14% відсотків  річних   за  користування  ним.
В якості забезпечення належного виконання позичальником своїх зобов`язань за Кредитним договором, між ним та  ОСОБА_2   укладений Договір поруки № 796-025/04Р від 02 вересня 2004 року, з терміном дії до              02 вересня 2017 року.
Вказував, що виконав свої зобов`язання за Кредитним договором в повному обсязі, проте позичальник порушив умови договору, в результаті чого, станом на   16 липня 2015 року, утворилася заборгованість в розмірі 43 294,12 доларів США.
Враховуючи наведене, просив суд стягнути з відповідачів в солідарному порядку заборгованість в розмірі 43 294,12 доларів США, що складається: з кредиту, в тому числі, простроченого - 14 750,00 доларів США; пені за несвоєчасне погашення кредиту - 11 906,35 доларів США; відсотків за користування кредитом, в тому числі прострочених - 8 889,93 доларів США; пені за несвоєчасне погашення відсотків -  7 747,84 доларів США.
Заочним рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 09 березня 2016 року позов ПАТ Комерційний банк «Правекс-Банк» задоволено.
Стягнуто солідарно з  ОСОБА_1 ,  ОСОБА_2   на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Правекс-Банк» заборгованість за Кредитним договором № 796-025/04Р від 02 вересня 2004 року в сумі 43 294,12 доларів США.
Стягнути з  ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Правекс-Банк» 1 827, 00 грн. судового збору.
Стягнуто з  ОСОБА_2  на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Правекс-Банк» 1 827, 00 грн. судового збору.
Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від                                         10 серпня 2017 року заяву  ОСОБА_1   про перегляд заочного рішення від 09 березня 2016 року залишено без задоволення.
Не погоджуючись з рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від      09 березня 2016 року представник  ОСОБА_1  - ОСОБА_3 оскаржив його в апеляційному порядку. В апеляційній скарзі просив скасувати заочне рішення суду першої інстанції та ухвалити нове про відмову Банку в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.
В  доводах  апеляційної  скарги  вказував  на  те,  що судом першої інстанції не було належним чином досліджено матеріали справи, а саме: положення наданого банком Кредитного договору та розрахунок заборгованості, який було зроблено згідно до положень останнього.
Зауважує, що у порушення вимог ч. 1 п. 5 ч. 3 ст.18 Закону України «Про захист прав споживачів» Банком було включено положення п. 9.1 до Кредитного договору та відповідно до якого здійснено розрахунок, а саме: розрахована вимога щодо сплати споживачем пені в розмірі 19 654,19 доларів США, яка становить непропорційно велику суму компенсації від суми заборгованості за кредитом -       23 639,93 доларів США.
Таким чином, як зазначає апелянт, неустойка перетворюється на несправедливо непомірний тягар для споживача та джерело отримання невиправданих додаткових прибутків кредитором.
Крім того, судом, в порушення вимог закону, не застосоване правило ч. 3            ст. 551 ЦК України.
Звертає увагу також на те, що судом не застосовано норму п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України, оскільки період розрахунку пені (по відсотках) позивачем здійснено за період з 13 червня 2006 року по 16 липня 2015 року, період розрахунку пені (по кредиту) - з 11 березня 2005 року по 16 липня 2015 року, а до суду він звернувся лише - 22 серпня 2015 року, тому пеня підлягає стягненню лише в межах одного року до дня пред`явлення позову.
Постановою Апеляційного суду міста Києва від 10 січня 2018 року апеляційну скаргу  ОСОБА_1 задоволено частково. Заочне рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 09 березня 2016 року скасовано, позов Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Правекс-Банк» задоволено частково.
Стягнуто солідарно з  ОСОБА_1 , ОСОБА_2   на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Правекс-Банк» заборгованість за кредитним договором від 02 вересня 2004 року                    № 796-025/04Р у сумі 30 038,14 дол. США.
У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Стягнуто з  ОСОБА_1 ,  ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Правекс-Банк» по 1 267,60 грн. судового збору з кожного.
Стягнуто з  Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Правекс-Банк» на користьОСОБА_1  судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 1 230,68 грн.
Постановою Верховного Суду  від 17  червня 2020  року постанову Апеляційного суду міста Києва від 10 січня 2018 року в частині вирішення позову Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Правекс-Банк» до  ОСОБА_1 ,  ОСОБА_2   про стягнення відсотків за користування кредитом та пені скасовано, справу в цій частині передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.
Постанову Апеляційного суду міста Києва від 10 січня 2018 року в частині вирішення позову Публічного акціонерного товариства Комерційного банк «Правекс-Банк» до  ОСОБА_1 ,  ОСОБА_2   про солідарне стягнення тіла кредиту в сумі   14 750,00 дол. США залишено без змін.
Суд апеляційної інстанції переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і  обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги приходить  до  висновку  про  часткове    задоволення  апеляційної  скарги  виходячи  з  наступних  підстав.
Ухвалюючи  рішення   в  частині    стягнення  відсотків  за  користування  кредитом  та  пені,  суд  першої  інстанції  виходив  із  того,  що   позичальник  ОСОБА_1   взяті  на  себе  зобов`язання  за  Кредитним  договором  не  виконував,  що  призвело  до  утворення  заборгованості,  а   ОСОБА_2 як  поручитель, несе солідарну відповідальність разом із  позичальником згідно  закону  і  договору  поруки,  а  тому,   кредитна  заборгованість по пені за несвоєчасне погашення кредиту - 11 906,35 доларів США, відсотків за користування кредитом, в тому числі прострочених - 8 889,93 доларів США,  пені за несвоєчасне погашення відсотків - 7 747,84 доларів США  підлягає  стягненню  з  обох  відповідачів.
Проте,  повністю  погодитись  із  вказаними  висновками Дніпровського районного суду міста Києва  не  можна.
Судом   встановлено,  що 02 вересня 2004 року між АКБ «Правекс-Банк», правонаступником якого є ПАТ КБ «Правекс-Банк», та   ОСОБА_1   було укладено Кредитний договір № 796-025/04Р, за умовами якого, останній отримав кредит у розмірі 29 900,00  доларів США, який зобов`язався повернути до 02 вересня 2014 року зі сплатою 14% річних.
Сторони Кредитного договору обумовили щомісячне  до «10» числа наступного  місяця  повернення кредиту в сумі 250 доларів США (пункт 4.1. Кредитного договору), а проценти за користування кредитними коштами позичальник мав сплачувати до 10-го числа щомісяця (пункт 4.2. Кредитного договору).
Згідно з пунктом 9.1. Кредитного договору, за порушення строків погашення заборгованості за кредитом або внесення відсотків за користування грошовими коштами, позичальник сплачує пеню за кожен день прострочення в розмірі подвійної процентної ставки, зазначеної в пункті 1.2. даного договору, що діяла в період прострочення, від суми заборгованості за весь період прострочення.
На забезпечення виконання вказаного Кредитного договору, 02 вересня     2004 року між позивачем та  ОСОБА_2    укладено договір поруки № 796-025/04Р з терміном дії до 02 вересня 2017 року, за умовами якого, остання зобов`язалася солідарно з боржником відповідати перед позивачем за виконання зобов`язання за указаним Кредитним договором.
За наданим Банком розрахунком, заборгованість за спірним Кредитним договором станом на 16 липня 2015 року становить 43 294,12 доларів США, із яких: сума боргу за кредитом - 14 750,00 доларів США; відсотки за користування кредитом - 8 889,93 доларів США; пеня за несвоєчасне погашення кредиту -            11 906,35 доларів США; пеня за несвоєчасне погашення відсотків - 7 747,84 доларів США, яку Банк просив стягнути солідарно з відповідачів на свою користь.
За приписами ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог закону, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Згідно з ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Припис абзацу другого ч. 1 ст. 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.
Право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за кредитним договором та пені припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно                            з ч. 2  ст. ст. 1050 ЦК України. В охоронюваних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені ч. 2 ст.  625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.
Зазначений висновок викладений в постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18).
Як  вбачається  із  матеріалів  справи,  у пункті 1.2. Кредитного договору визначено термін дії договору - 02 вересня 2014 року. (том 1 а.с.9).
Пунктом 4.4. Кредитного договору, укладеного між сторонами, передбачено, що шляхом підписання даного договору сторони дійшли згоди про те, що у випадку виникнення у позичальника прострочення з погашення заборгованості за кредитом і за сплатою відсотків за користування грошовими коштами більше 10 календарних днів, строк користування грошовими коштами, зазначений у п. 1.2. даного договору, припиняється достроково на зазначений в указаному пункті день прострочення.
Відповідно до наданого позивачем розрахунку кредитної заборгованості, останній платіж позичальник здійснив 22 травня 2013 року. (том 1 а.с.16).
Оскільки зі спливом строку, на який був наданий кредит, припинилося право кредитора нараховувати пеню, то після 02 вересня 2014 року позивач не міг нараховувати такі платежі.
Нарахування неустойки (штраф, пеня) поза межами строку дії договору (строку кредитування) суперечить закону, зокрема ст.ст. 546, 549, 550, 551 ЦК України, за змістом яких, неустойка за своєю правовою природою є додатковим (акцесорним) способом забезпечення виконання зобов`язань і, будучи цивільно-правовою санкцією, у всіх випадках є елементом самого забезпеченого зобов`язання, а відтак може нараховуватися лише в межах погодженого сторонами строку дії договору.
За правилами  ч.1 ст. 367 ЦПК  України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Як  вбачається  із  висновку  експерта  за  результатами  проведення  економічної  експертизи № 788-1/10/2021  від 20 жовтня 2021 року,  виконаного  судовим експертом Експертно-дослідної служби України Тарасюк С.Ю. за  заявою  ОСОБА_1 ,  і  приєднаного  судом  апеляційної  інстанції  до  справи  в якості  додатково поданого  доказу:  в результаті проведеного  дослідження, згідно наданих матеріалів, встановлено  відповідність  заборгованості,  зазначеної  у Розрахунку  заборгованості  за  Кредитним  договором № 796-025/04Р  від 02 вересня 2004 року  станом  на  22 травня 2013 року  наявним  бухгалтерським   документам  та  документально  узгодженим  умовам договору  в  частині 19 069,83 доларів США,  в т.ч.:
-                     Загальна  сума  заборгованості  за  кредитом - 13 504,89 доларів США;
-                     Загальна  сума  заборгованості  по відсотках - 5 564,94 доларів США.
Крім  наведеного,  у  вказаному  висновку  експерта  щодо  нарахування  пені  зазначено  наступне.  Згідно  розрахунку  заборгованості  за  Кредитним договором № 796-025/04Р  від 02 вересня 2004 року  станом  на  22 травня 2013 року  відображено  нарахування  пені,  починаючи  з  11 вересня 2005 року, що  перевищує  строки  позовної  давності,  передбачені  нормами  та ст. 258 ЦК України.
Зазначений  висновок  експертизи № 788-1/10/2021  від 20 жовтня 2021 року  підтверджується  наявним  в  матеріалах  справи   розрахунком  заборгованості  станом  на  16 липня 2015  року,  з  якого  вбачається  нарахування  пені  з 13 червня 2006 року  і  на  прострочену заборгованість з 11 березня 2005 року (том 1 а.с.15 - 16).
Колегія  суддів  також  враховує,  що  представником  позивача  після  розгляду  справи  в  касаційному  порядку  (постанова Верховного Суду від              17  червня 2020 року)  не  надано  уточнений  розрахунок  пені  з  врахуванням  вимог  п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК  України  в  межах  річного  строку   спеціальної  позовної  давності,  тобто  в  період  з 27 серпня 2014 року  до 27 серпня 2015 року (час звернення із  позовом  в  суд).
Відповідно  до  ч.1 ст. 80 ЦПК України  кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
З  врахуванням  обставин,  встановлених  при  новому  апеляційному  розгляді,  колегія  суддів  вважає  частково  обгрунтованими  доводи  апеляційної  скарги  в  частині  невідповідності  вимогам  закону  оскаржуваного  рішення  суду   щодо  вимог  про  стягнення  відсотків  за  користування  кредитом  і  пені.
Згідно до  ст. 376 ЦПК  України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд визнав встановленими, невідповідність висновків суду, обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права. Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.
Доведеними  вимогами  про  стягнення  відсотків  за  користування  кредитом  є  стягнення  з  відповідачів  в  солідарному  порядку  на  користь  позивача  суми  заборгованості  по відсотках - 5 564,94 доларів США.
Вимоги  про  стягнення  пені  задоволенню  не  підлягають,  оскільки зі спливом строку, на який був наданий кредит, припинилося право кредитора нараховувати пеню, тому, після 02 вересня 2014 року (закінчення  терміну  дії  договору)  позивач не міг нараховувати такі платежі.
Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку про те, що заочне рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 09 вересня 2016 року в частині солідарного стягнення з відповідачів на користь позивача пені за несвоєчасне погашення кредиту - 11 906,35 доларів США; відсотків за користування кредитом, в тому числі прострочених - 8 889,93 доларів США;  пені за несвоєчасне погашення відсотків - 7 747,84 доларів США підлягає скасуванню з ухваленням в цій частині нового рішення по солідарне стягнення з ОСОБА_1 , ОСОБА_2   на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Правекс-Банк»  заборгованості  за  відсотками   по  Кредитному  договору  № 796-025/04Р  від 02 вересня 2004 року в сумі 5 564 (п`ять тисяч п`ятсот шістдесят чотири) долари 94 центи  США, в задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376,  381-384 ЦПК України, суд, -
 
П О С Т А Н О В И В:
 
Апеляційну скаргу ОСОБА_1   задовольнити частково.
Заочне рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 09 березня 2016 року в частині солідарного  стягнення  з  ОСОБА_1 ,  ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Правекс-Банк» пені за несвоєчасне погашення кредиту -           11 906,35 доларів США; відсотків за користування кредитом, в тому числі прострочених - 8 889,93 доларів США;  пені за несвоєчасне погашення відсотків -    7 747,84 доларів США   скасувати  та  постановити  в  цій  частині  нове  рішення,  яким стягнути солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2   на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Правекс-Банк»  заборгованість  за  відсотками   по  Кредитному  договору              № 796-025/04Р  від 02 вересня 2004 року в сумі 5 564 (п`ять тисяч п`ятсот шістдесят чотири) долари 94 центи  США.
В задоволенні  решти  позовних  вимог  відмовити.
Постанова набирає законної сили з дня  її  прийняття  та  може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

 
Головуючий:                                                                        О.П.  Коцюрба 

Судді:                                                                                    І.М. Білич 

                                                                                              Т.А. Слюсар