П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

___________________________________________________________________________________

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

07 жовтня 2021 р.	м.Одеса	Справа № 400/1942/21	
Головуючий в 1 інстанції: Мельник О.М.
П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
судді - доповідача - Стас Л.В.
суддів – Турецької І.О., Шеметенко Л.П.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Управління Міністерства внутрішніх справ України в Миколаївській області на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 08 червня 2021 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Управління Міністерства внутрішніх справ України в Миколаївській області, Міністерства внутрішніх справ України про визнання відмови протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 (далі – позивач) звернувся до суду з позовом до Управління Міністерства внутрішніх справ України в Миколаївській області (далі – відповідач), 3-тя особа Міністерство внутрішніх справ України, в якому просив:
1) визнати протиправною відмову Управління Міністерства внутрішніх справ України в Миколаївській області від направлення матеріалів до Міністерства внутрішніх справ України щодо призначення ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги в зв`язку з настанням інвалідності ІІ групи через захворювання, пов`язане з проходженням служби в органах внутрішніх справ; 
2) зобов`язати Управління Міністерства внутрішніх справ України в Миколаївській області підготувати висновок щодо призначення ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги в зв`язку з настанням інвалідності через захворювання, пов`язане з проходженням служби в органах внутрішніх справ та направити матеріали щодо призначення ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги в зв`язку з настанням інвалідності ІІ групи через захворювання пов`язане з проходженням служби в органах внутрішніх справ до Міністерства внутрішніх справ України.
В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначив, що відповідач протиправно відмовив у направленні документів щодо призначення одноразової грошової допомоги з огляду на те, що після первинного встановлення ІІІ групи інвалідності, за наслідками повторного огляду МСЕК у 2021 році, позивачу установлено ІІ групу інвалідності та більший відсоток втрати працездатності, у строк понад два роки. Позивач наголошував на тому, що ані Закон України від 20.12.1990 № 565-XII «Про міліцію», ні Порядок та умови призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 № 850 не містять обмежень щодо виплати одноразової грошової допомоги в залежності від часу повторного встановлення інвалідності після первинного встановлення втрати працездатності. Крім того, перелік підстав, за яких особі може бути відмовлено у призначенні грошової допомоги, визначено у пункті 14 Порядку № 850, і такі підстави у позивача відсутні, а тому, на його думку, він має право на отримання одноразової грошової допомоги відповідно до ч. 6 ст. 23 Закону                             № 565-XII.Також, позивач зазначив, що у порушення вимог Порядку № 850, відповідач не прийняв рішення за наслідками розгляду документів, а лише надіслав лист.

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 08 червня 2021 року позов ОСОБА_1 – задоволено.
Визнано  протиправною відмову Управління Міністерства внутрішніх справ України в Миколаївській області від направлення матеріалів до Міністерства внутрішніх справ України щодо призначення ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги в зв`язку з настанням інвалідності ІІ групи через захворювання, пов`язане з проходженням служби в органах внутрішніх справ.
Зобов`язано Управління Міністерства внутрішніх справ України в Миколаївській області підготувати висновок щодо призначення ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги в зв`язку з настанням інвалідності через захворювання, пов`язане з проходженням служби в органах внутрішніх справ та направити матеріали щодо призначення ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги в зв`язку з настанням інвалідності ІІ групи через захворювання пов`язане з проходженням служби в органах внутрішніх справ до Міністерства внутрішніх справ України.

В апеляційній скарзі, Управління Міністерства внутрішніх справ України в Миколаївській області, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права та невідповідність висновків суду обставинам справи, просить скасувати рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 08 червня 2021 року та прийняти нове про відмову у задоволенні позову.
В обґрунтування апеляційної скарги апелянт зазначив, що судом першої інстанції не прийнято до уваги те, що відповідно до п. 4 Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 № 850, право на доплату такої грошової допомоги, з урахуванням раніше виплаченої суми, мають лише ті працівники міліції, яким вищу групу інвалідності або більший відсоток втрати працездатності згідно рішення МСЕК встановлено під час повторного огляду, проведеного протягом двох років від дати первинного огляду Первинно ІІІ  групу інвалідності встановлено  позивачеві у 2006 році, що свідчить про те, що з моменту первинного встановлення інвалідності позивачу пройшло більш ніж два роки, у зв`язку з чим відсутні підстави для виплати одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням у 2021 році ІІ групи інвалідності.
Позивач, ОСОБА_1 , у відзиві на апеляційну скаргу посилаючись на доводи, які ідентичні доводам викладеним у позовній заяві, та які узгоджуються із висновками суду першої інстанції, зазначає про безпідставність апеляційної скарги, у зв`язку з чим просить в задоволенні апеляційної скарги Управління Міністерства внутрішніх справ України в Миколаївській області відмовити, а рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 08 червня 2021 року – залишити без змін.
Колегія суддів, заслухавши доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач,   ОСОБА_1 ,  проходив службу в органах внутрішніх справ з 1990 року.
19 грудня 2005 року Наказом № 126 о/с ОСОБА_1  був звільнений з органів внутрішніх справ за станом здоров`я. 
16 грудня 2005 року  ВЛК УМВС України ОСОБА_1 визнано «непридатним до військової служби в мирний час, обмежено придатним у воєнний час».
15 червня 2006 року довідкою обласної МСЕК   ОСОБА_1  встановлена ІІІ група інвалідності з захворювання пов`язаного з проходженням служби в органах внутрішніх справ.
07 вересня 2006 року обласною дирекцією ПАТ НАСК «Оранта» позивачу було виплачене страхове відшкодування в розмірі 3400,00 грн.
16 лютого 2021 року  Міжрайонною медико-соціальною експертною комісією №4 позивачу була встановлена ІІ група інвалідності з захворювання пов`язаного з проходженням служби в органах внутрішніх справ.
22 лютого 2021 року довідкою обласної МСЕК встановлено ступень втрати професійної працездатності позивача 70 відсотків.
24 лютого 2021 року  позивач звернувся до УМВС України в Миколаївській області із заявою про направлення документів до МВС України для призначення та виплати йому одноразової грошової допомоги, відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 №850.
10 березня 2021 року листом за вих. № М-31/05/38-2021 відповідачем відмовлено задоволенні заяви позивача, оскільки матеріали не відповідають умовам пункту 4 Порядку №850 від 21.10.2015 року тому відсутні підстави для розгляду таких матеріалів та прийняття за ними рішення.
Не погоджуючись з такими діями відповідача, позивач звернувся з даним позовом до суду.
Вважаючи протиправними дії Управління Міністерства внутрішніх справ України в Миколаївській області щодо відмови у призначенні виплати одноразової грошової допомоги, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що Законом України «Про міліцію» від 19.12.1990р. № 565-XII, не встановлено обмежень щодо виплати одноразової грошової допомоги, які передбачені пунктом 4 Порядку № 850. Вказана норма Порядку № 850 не позбавляє позивача права на отримання одноразової грошової допомоги, а лише встановлює обмеження у розмірі проведення виплати нарахованої суми грошової допомоги в залежності від часу повторного встановлення інвалідності із втратою працездатності після первинного встановлення втрати працездатності. Так само цей пункт Порядку не містить жодних застережень щодо неможливості проведення виплати грошової допомоги у разі встановлення особі після спливу дворічного терміну іншої групи інвалідності чи більшого відсотку втрати працездатності.
Крім того, суд зазначив, що перелік підстав, за яких особі може бути відмовлено у призначенні грошової допомоги, визначено у пункті 14 Порядку № 850, однак відповідач не наділений повноваженнями з приводу прийняття рішення про відмову у призначенні виплати одноразової грошової допомоги у зв`язку із настанням інвалідності ІІ групи.
Перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування норм матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла таких висновків.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до п.15 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про Національну поліцію» право на отримання одноразової грошової допомоги, інших виплат, передбачених Законом України «Про міліцію», зберігається і здійснюється в порядку, що діяв до набрання чинності Законом України «Про Національну поліцію».
Статтею 23 Закону України «Про міліцію» встановлено, що у разі поранення (контузії, травми бо каліцтва), заподіяного працівнику міліції під час виконання ним службових обов`язків, яке призвело до встановлення йому інвалідності, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, залежно від ступеня втрати працездатності йому виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності I групи, 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності II групи, 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності III групи в порядку та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України. Визначення ступеня втрати працездатності працівником міліції у період проходження служби в органах внутрішніх справ у кожному випадку ушкодження здоров`я здійснюється в індивідуальному порядку відповідно до законодавства.
Відповідно до п.2 Порядку підстав та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затверджено  Постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 року №850  (далі - Порядок №850), днем виникнення права на отримання грошової допомоги є: у разі встановлення працівнику міліції інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності, дата встановлення втрати працездатності, що зазначена в довідці медико-соціальної експертної комісії.
Відповідно до пункту 4 Порядку №850 якщо протягом двох років працівникові міліції після первинного встановлення інвалідності із втратою працездатності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності під час повторного огляду буде встановлено згідно з рішенням медико-соціальної експертної комісії вищу групу чи іншу причину інвалідності або більший відсоток втрати працездатності, що дає йому право на отримання грошової допомоги в більшому розмірі, виплата проводиться з урахуванням раніше виплаченої суми.
Згідно п.7 Порядку №850, працівник міліції, якому призначається грошова допомога у разі встановлення інвалідності чи часткової втрати працездатності без установлення інвалідності, подає за місцем служби такі документи: заяву (рапорт) про виплату грошової допомоги у зв`язку з установленням інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності за формою згідно з додатком до цих Порядку та умов; довідку медико-соціальної експертної комісії про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності (у відсотках). До заяви додаються копії: довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією; постанови відповідної військово-лікарської комісії щодо встановлення причинного зв`язку поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання; акта розслідування нещасного випадку та акта, що свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва) працівника міліції, зокрема про те, що воно не пов`язане з учиненням ним кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком учинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного, токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження, за формою, що затверджується МВС; сторінок паспорта з даними про прізвище, ім`я та по батькові і місце реєстрації; документа, що підтверджує реєстрацію у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків (сторінки паспорта громадянина України - для особи, яка через свої релігійні переконання відмовляється від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомила про це відповідному контролюючому органу і має відповідну відмітку у паспорті громадянина України).
Пунктом 8 Порядку №850 передбачено, що керівник органу внутрішніх справ, у якому проходив (проходить) службу працівник міліції, подає МВС в 15-денний строк з дня реєстрації документи, зазначені в пунктах 6 або 7 цих Порядку та умов, висновок щодо виплати грошової допомоги, а також у разі загибелі (смерті) працівника міліції: витяг з наказу про виключення загиблого (померлого) працівника міліції із списків особового складу; витяг з особової справи про склад сім`ї загиблого (померлого) працівника міліції.
Відповідно до п.9 Порядку №850 МВС в місячний строк після надходження зазначених у пункті 8 цих Порядку та умов документів приймає рішення про призначення або у випадках, передбачених пунктом 14 цих Порядку та умов, про відмову в призначенні грошової допомоги і надсилає його разом із зазначеними документами керівникові органу внутрішніх справ, у якому проходив (проходить) службу працівник міліції, для видання наказу про виплату такої допомоги, або у разі відмови - для письмового повідомлення осіб із зазначенням мотивів відмови.
Пунктом 14 Порядку №850 встановлено, що призначення і виплата грошової допомоги не здійснюються, якщо загибель (смерть), поранення (контузія, травма або каліцтво), інвалідність чи часткова втрата працездатності без установлення інвалідності працівника міліції за висновком комісії з розслідування нещасного випадку є наслідком: учинення ним злочину, адміністративного правопорушення або дисциплінарного проступку; учинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного, токсичного сп`яніння; навмисного спричинення собі тілесного ушкодження чи іншої шкоди своєму здоров`ю або самогубства (крім випадку доведення особи до самогубства, установленого судом); подання особою завідомо неправдивих відомостей для призначення і виплати грошової допомоги.
Матеріалами справи встановлено, що при первинному огляді МСЕК ОСОБА_1 15.06.2006р. встановлено ІІІ групу інвалідності (захворювання пов`язане з проходженням служби в ОВС) та відповідний ступінь втрати працездатності. При повторному огляді МСЕК 16.02.2021р. встановлено ІІ групу інвалідності (захворювання пов`язане з проходженням служби в ОВС) та відповідний ступінь втрати працездатності. Від дати первинного огляду МСЕК до огляду пройшло більше 2 років, що суперечить пункту 4 Порядку №850, і унеможливлює прийняття рішення.
Як зазначено вище, Пунктом 8 Порядку №850 передбачено, що керівник органу внутрішніх справ, у якому проходив (проходить) службу працівник міліції, подає МВС в 15-денний строк з дня реєстрації документи, зазначені в пунктах 6 або 7 цих Порядку та умов, висновок щодо виплати грошової допомоги, а також у разі загибелі (смерті) працівника міліції: витяг з наказу про виключення загиблого (померлого) працівника міліції із списків особового складу; витяг з особової справи про склад сім`ї загиблого (померлого) працівника міліції.
Як вбачається з вищенаведених положень Порядку №850, Міністерство внутрішніх справ у місячний строк після надходження до нього документів позивача та за результатами їх розгляду приймає рішення щодо призначення та виплати одноразової грошової допомоги або у випадках, передбачених пунктом 14 Порядку №850, про відмову в призначенні грошової допомоги, та у подальшому надсилає таке рішення разом із зазначеними документами керівникові органу внутрішніх справ, у якому проходив (проходить) службу працівник міліції, для видання наказу про виплату такої допомоги, або у разі відмови - для письмового повідомлення осіб із зазначенням мотивів відмови.
Матеріалами справи також встановлено, що позивачем надані документи на підтвердження причинного зв`язку захворювання з проходженням служби в ОВС, а сааме: копії довідок до акту огляду МСЕК, копію довідки про результати визначення ступеня втрати працездатності.
Оскільки Головне управління Міністерства внутрішніх справ України в Миколаївській області не направляло до Міністерства внутрішніх справ України висновок щодо виплати грошової допомоги позивачеві разом із пакетом поданих позивачем документів, колегія суддів погоджється із висновком суду першої інстанції щодо визнання протиправною відмову, викладену листом, у направленні документів до МВС України для призначення та виплати допомоги.
Також, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції  доречно зауважено на тому, що у відповідача не має повноважень з приводу прийняття рішення про відмову в складанні та направлені висновку та документів позивача до Міністерства внутрішніх справ України.
Таким чином, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що зобов`язання Управління Міністерства внутрішніх справ України в Миколаївській області підготувати висновок щодо призначення позивачу одноразової грошової допомоги в зв`язку з настанням інвалідності через захворювання,   пов`язане з проходженням служби в органах внутрішніх справ та направити матеріали щодо призначення ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги в зв`язку з настанням інвалідності ІІ групи через захворювання пов`язане з проходженням служби в органах внутрішніх справ до Міністерства внутрішніх справ України є ефективним засобом захисту прав позивача.
З урахуванням викладеного доводи апеляційної скарги, на думку колегії суддів, висновків суду першої інстанції не спростовують, а тому підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування судового рішення - відсутні.
При цьому, колегія суддів зазначає, що згідно п. 30. Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Hirvisaari v. Finland" від 27 вересня 2001 року, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя .
Однак, згідно п. 29 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Ruiz Torija v. Spain" від 9 грудня 1994 р., статтю 6 п. 1 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи.
Відповідно до ст. 242 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених такими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
У відповідності до ст.ст. 315, 316 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги, якщо суд першої інстанції правильно встановив обставини справи, та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін. 
Розподіл судових витрат згідно вимог ст.139 КАС України не передбачено.
Керуючись ст. ст. 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд – 

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Управління Міністерства внутрішніх справ України в Миколаївській області – залишити без задоволення. 
Рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 08 червня 2021 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Управління Міністерства внутрішніх справ України в Миколаївській області, Міністерства внутрішніх справ України про визнання відмови протиправною та зобов`язання вчинити певні дії – залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Дата складення повного тексту судового рішення 07.10.2021р. 

Головуючий суддя 	 	Стас Л.В.	
Судді	    	Турецька І.О.    Шеметенко Л.П.