ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
04 жовтня 2021 р.	Справа № 520/1725/21	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Калиновського В.А.,
Суддів: Макаренко Я.М. ,  Кононенко З.О. ,
за участю секретаря судового засідання Ковальчук А.С
          розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління ДПС у Харківській області, утворене на правах відокремленого підрозділу ДПС України на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 14.06.2021, головуючий суддя І інстанції: Севастьяненко К.О., м. Харків, повний текст складено 14.06.21 року по справі                          № 520/1725/21
          за позовом         Товариства з обмеженою відповідальністю "Слобожанський миловар"  
          до         Головного управління Державної казначейської служби України в Харківській області ,         Головного управління ДПС у Харківській області, утворене на правах відокремленого підрозділу ДПС України      третя особа          Головне управління ДПС у Харківській області 
          про зобов`язання вчинити певні дії,
ВСТАНОВИВ:
Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю "Слобожанський миловар", звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Державної казначейської служби України в Харківській області, 3-тя особа: Головне управління ДПС у Харківській області, в якому, з урахуванням заяви про збільшення розміру позовних вимог, просив суд:
-стягнути з Державного бюджету України на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Слобожанський миловар» (код ЄДРПОУ 30357250) пеню, нараховану на суму бюджетної заборгованості з відшкодування податку на додану вартість в сумі 64 790,59 гривні (шістдесят чотири тисячі сімсот дев`яносто гривень п`ятдесят дев`ять копійок) шляхом перерахування вказаної суми на поточний рахунок IBAN НОМЕР_1 в АТ «ПроКредитБанк», МФО 320984);
-стягнути з Державного бюджету України на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Слобожанський миловар» (62371, Харківська область, Дергачівський район, с. Подвірки, вул. Сумський шлях, 53 ідентифікаційний код юридичної особи 30357250) шляхом перерахування на поточний рахунок IBAN НОМЕР_1 в АТ «ПроКредитБанк», МФО 320984) сплачений судовий збір у розмірі 2270,0 гривні (дві тисячі двісті сімдесят гривень 00 копійок). 
Ухвалою суду від 13.04.2021 залучено до участі у справі у якості другого відповідача - Головне управління ДПС у Харківській області, утворене на правах відокремленого підрозділу Державної податкової служби України (вул. Пушкінська, буд. 46, м. Харків,  61057, код ЄДРПОУ: 43983495).
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 14.06.2021 року адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Слобожанський миловар" задоволено.
Не погодившись з  рішенням суду  першої інстанції, відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій він просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти постанову, якою в задоволенні позовних вимог відмовити. 
В  обґрунтування    вимог    апеляційної     скарги   відповідач  посилається   на порушення судом першої інстанції, при прийнятті рішення, норм матеріального  та процесуального права, з обставин і обґрунтувань, викладених в апеляційній скарзі. Зазначив, що  на поточну дату відсутні технічні можливості здійснення процедури відшкодування сум залишків бюджетного відшкодування ПДВ, що підлягають включенню до Тимчасового реєстру заяв, і їх реалізація можлива лише після запровадження механізму такого відшкодування.  
Позивач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому він, наполягаючи на законності та обгрунтованості рішення суду першої інстанції, просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення без змін.  
В судове засідання сторони не прибули, про дату, час та місце апеляційного розгляду повідомлений належним чином.
Відповідно до ч. 2 ст. 313 КАС України, справа розглядається за відсутності сторін. 
Згідно до ч. 4 ст. 229 КАС України, колегія суддів, враховуючи неявку у судове засідання всіх учасників справи,  вважає за можливе фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювати.
Колегія  суддів,  заслухавши суддю-доповідача,  перевіривши рішення суду та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали  справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Слобожанський миловар» знаходиться на податковому обліку в Головному управлінні ДПС у Харківській області.
У 2014 році Харківським управлінням Офісу великих платників податків ДФС проведено документальну позапланову виїзну перевірку законності декларування ТОВ «Слобожанський миловар» від`ємного значення різниці між сумою податкового зобов`язання та сумою податкового кредиту за березень 2014 року та достовірності нарахування суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість за березень 2014 року на рахунок платника в банку, за результатами якої складено акт №200/28-09-47-08 від 20 червня 2014 року.
На підставі зазначеного акту перевірки відповідачем винесено податкове повідомлення-рішення №0000134700 від 01 липня 2014, яким позивачу зменшено суму бюджетного відшкодування (у тому числі заявленого на рахунок платника у банку ) податку на додану вартість у розмірі 509 262,0 грн. та визначено суму штрафних (фінансових) санкцій у розмірі 254 631,0 грн.
Перевіркою встановлено порушення позивачем пункту 200.4 статті 200 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) з огляду на неправомірне неврахування при формуванні рядка 23.1 «сума, що підлягає бюджетному відшкодуванню на рахунок платника у банку» декларації з податку на додану вартість за березень 2014 висновків акту перевірки №163/28-09-47-08 від 19 травня 2014, на підставі якого прийнято податкове повідомлення-рішення №0000084700 від 30 травня 2014 про зменшення товариству розміру від`ємного значення суми податку на додану вартість на 509 262,0 грн.
Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 25 вересня 2014 року (справа №820/13080/14), залишеною без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 11 грудня 2014 та ухвалою Вищого адміністративного суду України від 07 квітня 2016  (справа К8006799914), адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Слобожанський миловар» до Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Харкові Міжрегіонального головного управління Міндоходів (його правонаступником згідно Постанови Кабінету Міністрів України від 30.03.2016 № 247 є Харківське управління Офісу великих платників податків ДФС) задоволено у повному обсязі, а саме: податкове повідомлення-рішення №0000134700 від 01 липня 2014 скасовано.
Позивач уточнюючим розрахунком податкових зобов`язань з ПДВ у зв`язку з виправленням самостійно виявлених помилок №9045181610 від 20.03.2015 зменшив суму заявленого бюджетного відшкодування у березні 2014 на суму 68505,0 грн. В результаті такого уточнення, сума, яка підлягає бюджетному відшкодуванню ПДВ у березні 2014, складає 440 757, 0 грн.
На підставі викладеного, позивач звернувся із позовом про стягнення з Головного управління Державної казначейської служби у Харківській області пені, нарахованої на суму бюджетної заборгованості з відшкодування ПДВ.
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 02.11.2018 (справа №2040/7431/18), залишеним без змін постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 27.02.2019 задоволено адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Слобожанський миловар" до Головного управління Державної казначейської служби у Харківській області, Головного управління ДФС у Харківській області, Харківського управління Офісу великих платників податків ДФС про стягнення пені. 
Стягнуто з Державного бюджету України в особі Головного управління Державної казначейської служби у Харківській області на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Слобожанський миловар» пеню, нараховану на суму бюджетної заборгованості з відшкодування податку на додану вартість в сумі 358 516 (триста п`ятдесят вісім тисяч п`ятсот шістнадцять) грн. 04 коп.
Ухвалою Верховного Суду у складі колегії Касаційного адміністративного суду від 25.04.2019 у справі №2040/7431/18 відмовлено у відкритті касаційного провадження по справі.
За наслідками невідшкодування позивачу ПДВ за березень 2014, товариство зверталося до суду з адміністративним позовом про стягнення пені за період прострочення з 04.09.2018 – 31.05.2019. 
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 02.07.2019 у справі №520/5712/19 позовні вимоги ТОВ «Слобожанський миловар» задоволено. 
Рішення набрало законної сили 07.10.2019.
Крім того, за наслідками невідшкодування позивачу ПДВ за березень 2014, товариство зверталося до суду з адміністративним позовом про стягнення пені за період прострочення з 01.06.2019 – 11.11.2019. 
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 12.02.2020 у справі №520/12292/19 позовні вимоги ТОВ «Слобожанський миловар» задоволено. Рішення набрало законної сили 16.03.2020.
У зв`язку з подальшим невідшкодуванням ПДВ за березень 2014 у сумі 440757,0 грн., звернулося до суду з позовом про стягнення пені за період з 12.11.2019 по 15.05.2020 у сумі 31    821,49 грн.
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 11 вересня 2020 у справі №520/6311/2020, що набрало законної сили 13.10.2020, визнано правомірним стягнення пені на невідшкодоване ПДВ за березень 2014 на суму бюджетної заборгованості у розмірі 440757,0 грн. за період з 12.11.2019 по 15.05.2020.
Відповідно до частини четвертої статті 78 Кодексу адміністративного судочинства України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
У зв`язку з подальшим невідшкодуванням ПДВ за березень 2014 в сумі 440757,0 грн., звернулося до суду з даним позовом про стягнення пені за період з 16.05.2020 по 31.03.2021 у сумі 64 790,59 грн.
Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги, виходив з того, що контролюючим органом не спростовано розрахунку позивача та не надано доказів наявності заборгованості з бюджетного відшкодування позивачу ПДВ.
Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.
Порядок визначення суми податку, що підлягає відшкодуванню з Державного бюджету України (бюджетному відшкодуванню), та строки проведення розрахунків врегульовано статтею 200 Податкового кодексу України.
Відповідно до пунктів 200.7 та 200.10 статті 200 Податкового кодексу України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) платник податку, який має право на отримання бюджетного відшкодування та прийняв рішення про повернення суми бюджетного відшкодування, подає відповідному контролюючому органу податкову декларацію та заяву про повернення суми бюджетного відшкодування, яка відображається у податковій декларації.
Протягом 30 календарних днів, що настають за граничним терміном отримання податкової декларації, контролюючий орган проводить камеральну перевірку заявлених у ній даних.
Згідно з пунктами 200.12 та 200.13 статті 200 Податкового кодексу України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) контролюючий орган зобов`язаний протягом п`яти робочих днів після закінчення перевірки або подати органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, висновок із зазначенням суми, що підлягає відшкодуванню з бюджету. На підставі отриманого висновку відповідного контролюючого органу орган, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, видає платнику податку зазначену в ньому суму бюджетного відшкодування шляхом перерахування коштів з бюджетного рахунка на поточний банківський рахунок платника податку в обслуговуючому банку протягом п`яти операційних днів після отримання висновку контролюючого органу.
Відповідно до пункту 200.23 статті 200 Податкового кодексу України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) суми податку, не відшкодовані платникам протягом визначеного цією статтею строку, вважаються заборгованістю бюджету з відшкодування податку на додану вартість. На суму такої заборгованості нараховується пеня на рівні 120 відсотків облікової ставки Національного банку України, встановленої на момент виникнення пені, протягом строку її дії, включаючи день погашення.
З системного аналізу зазначених процесуальних норм, суд приходить до висновків, що у разі виконання платником податку, який має право на отримання бюджетного відшкодування, передбачених пунктами 200.7 та 200.8 статті 200 Податкового кодексу України вимог, та підтвердження достовірності нарахування такого відшкодування органом державної податкової служби за результатами проведення камеральної чи документальної позапланової виїзної перевірки, цей орган зобов`язаний у п`ятиденний строк після закінчення перевірки подати органу Державного казначейства України висновок із зазначенням суми, що підлягає відшкодуванню з бюджету. Протягом п`яти операційних днів після отримання зазначеного висновку орган Державного казначейства України повинен видати платнику податку зазначену в ньому суму бюджетного відшкодування шляхом перерахування коштів з бюджетного рахунка на поточний банківський рахунок платника податку в обслуговуючому банку. На суми податку, не відшкодовані протягом визначених статтею 200 Податкового кодексу України строків, які вважаються заборгованістю бюджету з відшкодування податку на додану вартість, нараховується пеня на рівні 120 відсотків облікової ставки Національного банку України, встановленої на момент виникнення пені, протягом строку її дії, включаючи день погашення. Неподання органом державної податкової служби після закінчення перевірки до органу Державного казначейства України висновку із зазначенням суми, що підлягає відшкодуванню з бюджету, та непогашення у зв`язку з цим заборгованості бюджету з податку на додану вартість, не позбавляє платника податку права пред`явити вимоги про стягнення зазначеної пені.
Враховуючи те, що постановою від 25.09.2014 у справі №820/13080/14, залишеною без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 11.12.2014 та ухвалою Вищого адміністративного суду України від 07.04.2016 підтверджено право позивача на відшкодування ПДВ за березень 2014 року, яка в подальшому зменшена позивачем уточнюючим розрахунком та на момент розгляду даної справи ПДВ не відшкодовано податковим органом у сумі 440 757,0 грн, колегія суддів вважає правомірним висновок суду першої інстанції про те, що згідно припису пункту 200.23. статті 200 Податкового кодексу України на суму такої заборгованості нараховується пеня на рівні 120 відсотків облікової ставки Національного банку України, встановленої на момент виникнення пені, протягом строку її дії, включаючи день погашення.
У постанові від 19.11.2019 № 808/887/16 Верховний Суд зазначив, що на суми податку, не відшкодовані протягом визначених статтею 200 ПК України строків, які вважаються заборгованістю бюджету з відшкодування ПДВ, нараховується пеня на рівні 120 відсотків облікової ставки Національного банку України, встановленої на момент виникнення пені, протягом строку її дії, включаючи день погашення, безвідносно до причин нездійснення такого відшкодування.
Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 03.06.2014 по справі № 21-131а14, постанові Верховного Суду від 27.12.2018 по справі № 820/5471/17, постанові Верховного Суду від 20.11.2018 по справі №817/705/16.
Правління Національного банку України прийняло постанову "Про регулювання грошово-кредитного ринку" від 12 листопада 2014 року № 719, якою зокрема передбачено встановити з 13 листопада 2014 року облікову ставку в розмірі 14,0 %.
Представником позивача було надано детальний розрахунок заявленої до стягнення пені за період з 16.05.2020 по 31.03.2021 (всього 320 днів) та зазначено, що пеня на суму бюджетної заборгованості з ПДВ за березель 2014 року у розмірі 440757,00 грн. за вказаний період прострочення складає 64790,59 грн.
Ухвалою суду від 13.04.2021 було витребувано від Головного управління ДПС у Харківській області, утвореного на правах відокремленого підрозділу Державної податкової служби України: 
-детальний розрахунок пені за період з 16.05.2020 по 31.03.2021 нарахованої на суму бюджетної заборгованості з відшкодування податку на додану вартість в сумі 64790,59 грн.; 
-докази наявності або відсутності заборгованості з бюджетного відшкодування позивачу ПДВ.
Відповідач ухвалу суду отримав 21.04.2021, проте ухвалу суду не виконав.
Головне управління ДПС у Харківській області, в обґрунтування вимог апеляційної скарги, посилається на неправильне застосування судом першої інстанції приписів п. 200.23 Податкового кодексу України та обгрунтовує це положеннями Закону України від 21.12.2016 № 1797-VIII «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо покращення інвестиційного клімату в Україні», який набрав чинності з 01.01.2017, яким був змінений порядок здійснення бюджетного відшкодування, внаслідок чого на сьогодні відсутні технічні можливості здійснення процедур відшкодування сум залишків бюджетного відшкодування ПДВ, що підлягають включенню до Тимчасового реєстру заяв, і їх реалізація можлива лише після запровадження механізму такого відшкодування.
Колегія суддів звертає увагу на те, що Головне управління ДПС у Харківській області підтверджує невідшкодування ПДВ за березень 2014 року позивачеві, але помилково вважає, що включення ним інформації про залишки невідшкодованого ПДВ до Тимчасового реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування та відсутність механізму відшкодування, виключає наслідки передбачені пунктом 200.23 статті 200 ПК України, а саме нарахування пені за прострочення бюджетного відшкодування.
Так, судом встановлено, що ПДВ за березень 2014 року позивачу не відшкодовано, а згідно                     п. 200.23. ПКУ суми податку, не відшкодовані платникам протягом визначеного цією статтею строку, вважаються заборгованістю бюджету з відшкодування податку на додану вартість. На суму такої заборгованості нараховується пеня на рівні 120 відсотків облікової ставки Національного банку України, встановленої на момент виникнення пені, протягом строку її дії, включаючи день погашення.
Нарахування та припинення нарахування пені ставиться у залежність тільки від фактичного відшкодування ПДВ згідно cт. 200.23 ПКУ. Тільки вчасне і в повному обсязі відшкодування сум податку на додану вартість з бюджету виключає нарахування пені.
Згідно із статтею 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію і практику Суду як джерело права.
Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод та Протоколи до неї є частиною національного законодавства України відповідно до статті 9 Конституції України як чинний міжнародний договір, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України. Ратифікація Конвенції відбулася на підставі Закону України № 475/97-ВР від 17.07.1997 р.; Конвенція набула чинності для України 11.09.1997 р.
За правовою позицією Європейського Суду з прав людини, викладеною у рішенні по справі "Суханов та Ільченко проти України" від 26.09.2014 року, за певних обставин "законне сподівання" на отримання "активу" також може захищатися статтею 1 Першого протоколу. Так, якщо суть вимоги особи пов`язана з майновим правом, особа, якій воно надане, може вважатися такою, що має "законне сподівання", якщо для такого права у національному законодавстві існує достатнє підґрунтя.
Рішення Європейського Суду з прав людини у справі Yvonne van Duyn v Home Office, відповідно до якого принцип юридичної визначеності означає, що зацікавлені особи повинні мати змогу покладатися на зобов`язання, взяті державою. При цьому, якщо держава чи будь-який її орган схвалили певну концепцію, така держава чи орган вважатимуться такими, що діють протиправно, якщо вони відступлять від такої політики чи поведінки, оскільки схвалення такої політики чи поведінки дало підстави для виникнення обґрунтованих сподівань у осіб (юридичних чи фізичних) стосовно додержання державою чи органом публічної влади такої політики чи поведінки.
Отже, вказана апелянтом підстава для скасування рішення першої інстанції, яка зводиться до відсутності законодавчого механізму відшкодування сум податку на додану вартість по заявам, поданим до 01.02.2016 року не грунтується на законі.
Відповідно до частини 1, 2 статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Оскільки, контролюючим органом не спростовано розрахунку позивача та не надано доказів наявності заборгованості з бюджетного відшкодування позивачу ПДВ, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції  про задоволення адміністративного позову.
Отже, колегія суддів переглянувши рішення суду першої інстанції, вважає, що при його прийнятті суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права.
Доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи судом апеляційної інстанції, спростовані зібраними по справі доказами та встановленими обставинами, з наведених підстав висновків суду не спростовують.
Керуючись принципом верховенства права, гарантованим статтею 8 Конституції України та статтею 6 Кодексу адміністративного судочинства України, суд на підставі статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" застосовує практику Європейського суду з прав людини як джерело права. 
Відповідно до пункту 30 рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Hirvisaari v. Finland" від 27 вересня 2001 року, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя .
Згідно пункту 29 рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Ruiz Torija v. Spain" від 9 грудня 1994 року, статтю 6 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи
Згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.
Відповідно до ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.  Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. 
Згідно ч. 1 ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. 
Зважаючи на встановлені обставини справи, колегія суддів дійшла висновку, що рішення Харківського окружного адміністративного суду від 14.06.2021 року по справі № 520/1725/21 прийнято з дотриманням норм чинного процесуального та матеріального права і підстав для його скасування не виявлено.
Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Харківській області, утворене на правах відокремленого підрозділу ДПС України  залишити без задоволення.
Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 14.06.2021 по справі                       № 520/1725/21  залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя 		В.А. Калиновський	
Судді	   	Я.М. Макаренко    З.О. Кононенко   	
Повний текст постанови складено  11.10.2021 року