КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
 
Справа №752/22094/13-ц                                   Головуючий у 1 інстанції: Колдіна О.О.
Провадження №22-ц/824/11061/2021               Суддя-доповідач: Гаращенко Д.Р.
 
09 листопада 2021 року                                                                                     м. Київ
 
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого судді                                       Гаращенка Д.Р.
суддів                                                     Рубан С.М., Сушко Л.П.,
за участю секретаря                                    Стеблиненко А.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 26 квітня 2021 року в справі за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» про заміну стягувача у виконавчому провадженні в справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-
 
ВСТАНОВИВ:
 
У грудні 2020 року ТОВ «Вердикт Капітал» звернулося до суду з заявою про заміну стягувача, в якій просило замінити стягувача Публічне акціонерне товариство «Родовід Банк» на правонаступника Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» у справі №752/22094/13-ц за позовом Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за Кредитним договором №_28.4.1/АА-356.07.2.
У мотивування вимог посилалося на те, що 17 березня 2014 року Голосіївський районний суд м. Києва ухвалив рішення по справі №752/22094/13-ц про стягнення з боржників ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ПАТ «Родовід Банк» заборгованості за Кредитним договором №_28.4.1/АА-356.07.2.
24 травня 2019 року між ПАТ «Родовід Банк» та ТОВ «Вердикт Капітал» укладено Договір №15 про відступлення права вимоги, відповідно до якого ПАТ «Родовід Банк» відступило ТОВ «Вердикт Капітал», а ТОВ «Вердикт Капітал» набуло право вимоги заборгованості за договорами кредиту, в тому числі за Договором кредиту №_28.4.1/АА-356.07.2.
За змістом ст. 512 ЦК України, ст. 442 ЦПК України у разі вибуття кредитора у зобов`язанні він замінюється правонаступником.
Заміна сторони правонаступником може відбуватися як при відкритому виконавчому провадженні, так і при відсутності виконавчого провадження, тобто може бутипроведена на будь-якій стадії процесу.
Без заміни сторони виконавчого провадження правонаступник позбавлений процесуальної можливості ставити питання про відкриття виконавчого провадження та вчиняти інші дії згідно із Законом України «Про виконавче провадження». 
Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 26 квітня 2021 року заяву представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» задоволено.
Замінено стягувача при виконанні заочного рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 17 березня 2014 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Замість Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» визнано стягувачем Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал».
 
Не погоджуючись із ухвалою суду першої інстанції,  ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні заяви відмовити.
В обґрунтування апеляційних вимог вказує, що суд першої інстанції в оскаржуваній ухвалі не зазначає виконавчі провадження, їх реквізити, підстави та місце прийняття рішень про їх відкриття.
Зазначає, що постановою приватного виконавця Маляра Я.А. від 25 червня 2020 року було закрито виконавче провадження 60708789. У матеріалах справи відсутні докази наявності інших виконавчих проваджень.
Посилається на те, що на підставі заочного рішення Голосіївського районного суду м. Києва та виданого судом виконавчого документу відкрито було виконавче провадження, на день звернення заявника про заміну сторони у справі було закрито на законних підставах, а іншого виконавчого провадження не було відкрито.
Крім того, заявник втратив визначені Законом України «Про виконавче провадження» строки для примусового виконання рішення суду від 17 березня 2014 року.
ТОВ «Вердикт Капітал» подало відзив на апеляційну скаргу, в якому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду - без змін. Вказує, що ТОВ «Вердикт Капітал» підтвердило належними та допустимими доказами право вимоги до боржників у справі. Заміна кредитора в зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом (ч. 1 ст. 516 ЦК України). Неповідомлення боржника про заміну кредитора у зобов`язанні не звільняє від обов`язку погашення кредитного зобов`язання.
У судове засідання учасники процесу не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.
Відповідно до ст. 372 ЦПК України суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними. Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
Від ОСОБА_1 надійшло клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку з перебуванням його представника ОСОБА_3 на карантині через контактування з сином ОСОБА_4 , у якого виявили Covid-19. 
Однак, сам по собі факт можливого контакту з хворою особою на Covid-19 не є поважною причиною неявки особи в судове засідання.
За таких обставин суд апеляційної інстанції визнав неявку представника апелянта в судове засідання без поважних причин і розглянув справу за його відсутності.
Вислухавши доповідь судді-доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.
Судом встановлено, що заочним рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 17 березня 2014 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 03 вересня 2014 року та ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 24 грудня 2014 року, стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ПАТ «Родовід Банк» суму заборгованості за кредитним договором в 18  561,91 доларів, що за курсом НБУ на день постановлення рішення суду становить 178 194 грн 34 коп., пеню в розмірі 54  589 грн 62 коп., 6  550 грн 75 коп. та судовий збір у справі в розмірі 2 095 грн 06 коп. (а.с. 43-47, 141-144, 179 т 1)
03 серпня 2015 року на адресу ПАТ «Родовід Банк» було направлено два виконавчі листи. (а.с. 183 т. 1)
24 травня 2019 року між ПАТ «Родовід Банк» та ТОВ «Вердикт Капітал» було укладено Договір №15 про відступлення права вимоги. (а.с. 28-30 т. 3)
Відповідно п. 1 Договору ПАТ «Родовід Банк» відступило, а ТОВ «Вердикт Капітал» набуло право вимоги до позичальників та поручителів, зазначених у Додатку №1 до цього Договору, включаючи право вимоги до правонаступників боржників, спадкоємців боржників або інших осіб, до яких перейшли обов`язки боржників, за кредитними договорами та договорами порук з урахуванням всіх змін, доповнень та додатків до них, згідно реєстру у Додатку №1 до цього Договору. Сторони домовились, що відступлення банком новому кредитору прав вимоги за договорами застави, що були укладені в забезпечення виконання зобов`язань боржників за Основними договорами та були посвідчені нотаріально, відбувається за окремим договором, який укладається між сторонами одночасно з  цим Договором та підлягає нотаріальному посвідченню.
Згідно із Додатком №1 ТОВ «Вердикт Капітал» набуло прав кредитора за Кредитним договором №_28.4.1/АА-356.07.2 від 15 червня 2007 року, укладеним між ВАТ «Родовід Банк» та ОСОБА_1 , та за Договором поруки від 15 червня 2007 року, укладеним між ВАТ «Родовід Банк» та ОСОБА_2 (а.с. 206-208 т. 1)
Пунктом 1 частини другої статті 11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), визначено, що підставами виникнення цивільних прав і обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Відповідно до частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених статтею 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі статтею 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно з вимогами чинного законодавства заміна осіб в окремих зобов`язаннях через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги) є різновидом правонаступництва та можливе на будь-якій стадії процесу.
Відповідно до частин першої, другої, п`ятої статті 442 ЦПК України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець. Положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження.
За змістом статті 512 ЦК України, статті 442 ЦПК України та статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» у разі вибуття кредитора в зобов`язанні він замінюється правонаступником.
Виходячи із цих норм, зокрема, пунктів 1 і 2 частини першої статті 512 ЦК України, у разі передання кредитором своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) чи правонаступництва (припинення юридичної особи шляхом злиття, приєднання, поділу, перетворення або ліквідації, спадкування) на стадії виконання судового рішення відбувається вибуття кредитора.
Така заміна кредитора відбувається поза межами виконавчого провадження у разі смерті кредитора, припинення юридичної особи чи відступлення права вимоги.
У зв`язку з такою заміною кредитора відбувається вибуття цієї особи з виконавчого провадження, у зв`язку із чим припиняється її статус сторони виконавчого провадження і її заміна належним кредитором проводиться відповідно до частини п`ятої статті 15 Закону України «Про виконавче провадження», статті 442 ЦПК України за заявою заінтересованої сторони зобов`язання, якою є правонаступник, що отримав від попереднього кредитора всі права та обов`язки в зобов`язанні, у тому числі й право бути стороною виконавчого провадження.
Виходячи зі змісту статей 512, 514 ЦК України, статті 15 Закону України «Про виконавче провадження», з урахуванням положень статті 442 ЦПК України, заміна кредитора у зобов`язанні можлива з підстав відступлення вимоги (цесія), правонаступництва (смерть фізичної особи, припинення юридичної особи) тощо, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, у тому числі бути стороною виконавчого провадження шляхом подання ним та розгляду судом заяви про заміну стягувача.
Вказане узгоджується із правовим висновком, викладеним у постанові Верховного Суду від 21 жовтня 2020 року у справі № 456/3808/14-ц.
Отже, підставою для заміни сторони виконавчого провадження, тобто процесуального правонаступництва, є наступництво у матеріальних правовідносинах, унаслідок якого відбувається вибуття сторони зі спірних або встановлених судом правовідносин і переходу до іншої особи прав і обов`язків вибулої сторони в цих правовідносинах.
Таким чином, заміна сторони виконавчого провадження її правонаступником може відбуватися як при відкритому виконавчому провадженні, так і при відсутності виконавчого провадження, тобто може бути проведена на будь-якій стадії процесу. Без заміни сторони виконавчого провадження правонаступник позбавлений процесуальної можливості ставити питання про відкриття виконавчого провадження та вчиняти інші дії згідно із Законом України «Про виконавче провадження».
Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконане боржником, не припиняє зобов`язальних правовідносин сторін. Зміна кредитора у зобов`язанні шляхом відступлення права вимоги із зазначенням у договорі обсягу зобов`язання, яке передається на стадії виконання судового рішення, не обмежує цивільних прав учасників спірних правовідносин.
За таких обставин, звернення правонаступника кредитора із заявою про надання йому статусу стягувача відповідає змісту статей 512, 514 ЦК України та статті 15 Закону України «Про виконавче провадження».
Крім того, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду та ефективного захисту сторони у справі, що передбачено статтями 6, 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України і судове рішення є обов`язковим до виконання.
У пункті 9 статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.
Частиною першою статті 18 ЦПК України визначено, що судові рішення, які набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.
Вибуття первісного кредитора і заміна його новим не скасовує обов`язковості виконання рішення суду, при цьому реалізувати право на примусове стягнення присуджених судом сум можливо лише шляхом заміни сторони стягувача у виконавчому провадженні, оскільки новий кредитор, без вирішення питання про заміну сторони у зобов`язанні, не має права звернутися до органу державної виконавчої служби із заявою про примусове виконання рішення суду.
Аналогічні висновки викладено у постановах Верховного Суду від 21 жовтня 2020 року у справі №456/3808/14-ц, від 05 грудня 2018 року у справі
№643/4902/14-ц (провадження №61-26197св18), від 31 жовтня 2018 року у справі №201/8548/16-ц (провадження №61-16059св18), від 15 серпня 2018 року у справі №190/2119/14-ц (провадження №61-20171св18) та від 15 травня 2019 року у справі №370/2464/17 (провадження №61-39193св18).
Оскільки на підставі Договору №15 про відступлення права вимоги до ТОВ «Вердикт Капітал» перейшло право вимоги за Кредитним договором №_28.4.1/АА-356.07.2 від 15 червня 2007 року та Договором поруки від 15 червня 2007 року, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність правових підстав для задоволення заяви про заміну стягувача.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 постилається на те, що постановою приватного виконавця Маляра Я.А. від 25 червня 2020 року було закрито виконавче провадження 60708789. У матеріалах справи відсутні докази наявності інших виконавчих проваджень.
Як вбачається з матеріалів справи приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Маляром Я.А. було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження при примусовому виконанні виконавчого напису №3835, виданого 12 листопада 2019 року приватним нотаріусом Ірпінського міського нотаріального округу Київської області Кондратюком В.С. Згідно даного виконавчого напису задоволено вимоги стягувача у розмірі заборгованості, що виникла внаслідок невиконання/неналежного виконання боржником умов кредитного договору за період з 17 листопада 2016 року по 09 жовтня 2019 року. (а.с. 20-21 т. 3) 
Водночас, у даній справі ТОВ «Вердикт Капітал» звернулося із заявою про заміну стягувача при виконанні заочного рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 17 березня 2014 року.
Не є підставою для скасування ухвали суду доводи апелянта про відсутність в оскаржуваній ухвалі суду інформації про виконавчі провадження, оскільки заміна сторони виконавчого провадження її правонаступником може відбуватися як при відкритому виконавчому провадженні, так і при відсутності виконавчого провадження.
Посилання апелянта на втрату ТОВ «Вердикт Капітал» визначених Законом України «Про виконавче провадження» строків для примусового виконання рішення суду від 17 березня 2014 року суд апеляційної інстанції вважає безпідставними, оскільки ОСОБА_1 не надано доказів виконання (повністю або частково) саме заочного рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 17 березня 2014 року. 
Доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції, ухвала суду постановлена з додержанням норм процесуального права і правильним застосуванням норм матеріального права, і не може бути скасована з підстав, викладених у апеляційній скарзі.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
У зв`язку з наведеним суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а ухвалу суду - без змін.
Керуючись ст. ст. 268, 367, 368, 375, 383, 384 ЦПК України, суд,-
 
ПОСТАНОВИВ:
 
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 26 квітня 2021 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.
 
Головуючий                                                                           Д.Р. Гаращенко

Судді                                                                                      С.М. Рубан

                                                                                                Л.П. Сушко