ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

08 листопада 2021 року	  м. Одеса	Справа № 916/935/21	
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючого судді: Колоколова С.І.
суддів: Головея В.М., Разюк Г.П.
розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу  Головного територіального управління юстиції в Одеській області 
на рішення Господарського суду Одеської області від „23” червня 2021р., повний текст якого складено та підписано „01” липня 2021р. 
у справі № 916/935/21
за позовом Одеського обласного центру зайнятості
до відповідача  Головного територіального управління юстиції в Одеській області 
про стягнення 70 076,25грн., -                                                  
           головуючий суддя – Желєзна С.П.
          місце ухвалення рішення: Господарський суд Одеської області
Справа розглянута без повідомлення учасників справи, в порядку письмового провадження.

В С Т А Н О В И В :
У квітні 2021 року Одеський обласний центру зайнятості звернувся до Господарського суду Одеської області з позовною заявою до Головного територіального управління юстиції в Одеській області  про стягнення з останнього заборгованості з виплаченої суми забезпечення та вартості наданих соціальних послуг безробітному, якого поновлено на роботі за рішенням суду, у розмірі 70  076,25 грн.
Позовні вимоги обґрунтовані фактом відмови відповідача відшкодувати суму виплаченого забезпечення та вартість наданих соціальних послуг, наданих безробітному, якого було поновлено на роботі за рішенням суду, право на стягнення яких закріплено приписами Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття».
Рішенням Господарського суду Одеської області від 23.06.2021 позов задоволено з підстав його обґрунтованості та стягнуто з Головного територіального управління юстиції в Одеській області заборгованість з виплаченої суми забезпечення та вартості наданих соціальних послуг безробітному, якого поновлено на роботі за рішенням суду, у розмірі 70   076,25 грн., судовий збір у розмірі 2270,00 грн. 
Не погоджуючись із зазначеним рішенням місцевого господарського суду, відповідач звернувся до Південно-західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.
На думку скаржника, рішення суду є необґрунтованим, оскільки його прийнято з неправильним застосуванням норм матеріального права та таким, що підлягає скасуванню з наступних підстав.
Зокрема, скаржник стверджує, що суд першої інстанції безпідставно не прийняв до уваги той факт, що при поновленні за рішенням суду на роботі ОСОБА_1 , Головним територіальним управлінням юстиції в Одеській області була виплачена сума заробітку за час вимушеного прогулу у розмірі 92423,10 грн., а тому відповідач звільняється від повернення Фонду загальнообов`язкового державного соціального страхування на випадок безробіття суми виплаченого забезпечення та вартості надання соціальних безробітному, оскільки це є подвійною відповідальністю за одне й те саме порушення.
Позивач надіслав відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначає, що аргументи відповідача, наведені в апеляційній скарзі є необґрунтованими, непереконливими та такими, що не відповідають вимогам чинного законодавства, у зв`язку з чим апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а оскаржуване рішення слід залишити без змін.
Згідно з ч.13 ст.8 ГПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Статтею 270 ГПК України визначено, що у суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій главі.
Розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється у судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених частиною десятою цієї статті та частиною другою статті 271 цього Кодексу.
Приписами частини 10 статті 270 ГПК України визначено, що апеляційні скарги на рішення господарського суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Відповідно до ч.7 ст.252 ГПК України, клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін відповідач має подати в строк для подання відзиву, а позивач - разом з позовом або не пізніше п`яти днів з дня отримання відзиву.
Згідно з ч.2 ст.270 ГПК України, розгляд справ у суді апеляційної інстанції починається з відкриття першого судового засідання або через п`ятнадцять днів з дня відкриття апеляційного провадження, якщо справа розглядається без повідомлення учасників справи.
Станом на час прийняття даної постанови до суду не надійшло клопотань від учасників справи про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін. За таких обставин, не вбачаючи підстав для розгляду апеляційної скарги в даній справі у судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи з власної ініціативи, колегія суддів дійшла висновку про розгляд апеляційної скарги в порядку спрощеного письмового провадження в межах встановленого чинним процесуальним законодавством строку без проведення судового засідання.
Розглянувши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, відзиву на неї, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, судова колегія дійшла до наступного висновку.
Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до п. 1 Положення про Центр зайнятості, затвердженого наказом Державної служби зайнятості (Центральним апаратом) №146 від 09.10.2017р., Одеський обласний центр зайнятості є неприбутковою державною установою, підпорядкованою та підзвітною Державній службі зайнятості (Центральному апарату).
Наказом Центру зайнятості  „Про створення філій Одеського обласного центру зайнятості”  №241 від 06.07.2018р.   було вирішено утворити, зокрема, Арцизьку районну філію Одеського обласного центру зайнятості  та затверджено  Положення останньої.
02.01.2020р.   ОСОБА_1 звернулась до Арцизької районної філії Одеського обласного центру зайнятості  із заявою про  надання (поновлення) статусу безробітного. Крім того, ОСОБА_1 було подано  до Центру зайнятості  заяву про призначення (поновлення) виплати  допомоги по безробіттю. 
Відповідно до даних  персональної картки №150519122100005 ОСОБА_1 була 06.12.2019р. звільнена Управлінням юстиції з посади заступника начальника відділу на підставі  ст. 40 КЗпПУ  у зв`язку з систематичним невиконанням службових обов`язків. 
Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_1 регулярно відвідувала центр зайнятості, що підтверджується   додатком №1 до персональної картки №150519122100005.  При цьому, Арцизькою  районною  філією  Одеського обласного центру зайнятості було  прийнято рішення про виплату   ОСОБА_1 допомоги по безробіттю, про  призначення  допомоги по безробіттю з 09.01.2020р., про припинення реєстрації безробітної з 15.12.2020р., що підтверджується  додатком №2 до персональної картки №150519122100005, а також витягом з наказів про прийняті  рішення.
Крім того, Арцизькою  районною  філією  Одеського обласного центру зайнятості  було вжито заходів щодо реалізації  індивідуального плану працевлаштування безробітного, що підтверджується індивідуальним планом працевлаштування. 
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 09.11.2020р. по справі №420/7800/19 адміністративний позов ОСОБА_1  до Головного територіального управління юстиції в Одеській області, за участю третьої  особи -виконувача обов`язків начальника Арцизького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області Райнової В.Л., про визнання протиправними та скасування наказу та висновку, зобов`язання поновити на державній службі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, було задоволено частково, визнано  протиправним та скасовано  наказ Головного територіального управління юстиції в Одеській області від 04.12.2019р.  № 1583-к «Про затвердження висновку щодо оцінювання результатів службової діяльності державних службовців Головного територіального управління юстиції в Одеській області, які займають посади державної служби категорії «Б» і «В» у 2019 році», в частині висновку стосовно ОСОБА_1 ,  визнано  протиправним та скасовано  наказ голови ліквідаційної комісії від 06.12.2019р.  № 1588-к „Про звільнення ОСОБА_1 ”, поновлено   ОСОБА_1 на посаді заступника начальника Арцизького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області з 06.12.2019р., стягнуто з Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) суму середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період з 06.12.2019р.  по день постановлення рішення у справі в сумі 92423,10 грн., в задоволенні решти позовних вимог  відмовлено, допущено  негайне виконання рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1  на  роботі  та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу  у межах стягнення за один місяць в розмірі 8602,27 грн.
15.12.2020р. Управлінням юстиції було прийнято наказ №21-К „Про поновлення на посаді ОСОБА_1 ”, відповідно до якого  відповідачем на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 09.11.2020р. у справі №420/7800/19 було скасовано  наказ Головного територіального управління юстиції в Одеській області від 06.12.2019р.  № 1588-к „Про звільнення ОСОБА_1 ”, поновлено останню  з 06.12.2019р.  на посаді заступника начальника Арцизького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області.          
Відповідно до даних додатку №4 до персональної картки №150519122100005  безробітного  Центром зайнятості  було нараховано   ОСОБА_1  протягом періоду з 09.01.2020р. по 14.12.2020р. допомогу по безробіттю у розмірі 70   076,25 грн.
15.01.2021р. Центр зайнятості звернувся до Управління юстиції із претензією №263/10/42-21, відповідно до якої  позивач, посилаючись на приписи Закону України „Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття” №   1533-III від 02.03.2000р., просив відшкодувати виплачену суму забезпечення та вартості наданих соціальних послуг ОСОБА_1 ,  яку  було поновлено на роботі за рішенням суду, у розмірі 70   076,25 грн. Проте, претензія позивача була залишена відповідачем без відповіді та задоволення, що стало підставою для звернення Центру зайнятості до господарського суду із даними позовними вимогами.
Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 23.03.2021р. по справі №420/7800/19 апеляційну скаргу Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса)   було  задоволено частково, рішення Одеського окружного адміністративного суду від 09.11.2020р.  змінено  шляхом виключення з його мотивувальної частини висновків щодо необхідності проведення повторного оцінювання щодо ОСОБА_1  не раніше ніж через три місяці після проведеного на підставі п. 43 Типового порядку №640, абзац п`ятий резолютивної частини рішення Одеського окружного адміністративного суду від 09.11.2020р.  викладено  у наступній редакції: стягнути з Головного територіального управління юстиції в Одеській області в особі ліквідаційної комісії суму середнього заробітку за час вимушеного прогулу ОСОБА_1 за період з 06.12.2019р.  по день постановлення рішення у справі в розмірі 92 423,10 грн.;  в іншій частині рішення Одеського окружного адміністративного суду від 09.12.2020р.  залишено  без змін.          Вказані обставини стали підставою для звернення Одеського обласного центру зайнятості із даними позовом до суду першої інстанції.
За змістом п. 1, 6 ст. 92 Конституції України права і свободи людини і громадянина, гарантії цих прав і свобод; основні обов`язки громадянина; основи соціального захисту тощо визначаються виключно законами України.
Відповідно до ч. 1 та ч.2 ст.4 Господарського процесуального кодексу України право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом.
Юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.
Предметом  заявлених Центром зайнятості позовних вимог у межах  даної справи  є вимоги до Управління юстиції про стягнення  заборгованості  у розмірі 70   076,25 грн., яка  є сумою  виплаченого  забезпечення та вартості наданих соціальних послуг ОСОБА_1 ,  у зв`язку з порушенням  відповідачем  порядку  звільнення останньої,  яку  було поновлено на  посаді  згідно рішення Одеського окружного адміністративного суду від 09.11.2020р. по справі №420/7800/19.
Відповідно до   ст. ст. 1, 43 Закону України "Про зайнятість населення"    №   5067-VI від 05.07.2012р. (з наступними змінами та доповненнями)  безробітний - особа віком від 15 до 70 років, яка через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів як джерела існування, готова та здатна приступити до роботи.  Статус безробітного може набути, зокрема, особа працездатного віку, яка через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів, готова та здатна приступити до роботи. 
Порядок реєстрації, перереєстрації безробітних та ведення обліку осіб, які шукають роботу затверджений постановою Кабінету Міністрів України № 792 від  19.09.2018р. (далі  - Порядок №792).
Відповідно до п. 22 Порядку №792 рішення про надання статусу безробітного чи відмову у наданні такого статусу приймається центром зайнятості не пізніше сьомого календарного дня з дня подання особою, яка шукає роботу, заяви про надання статусу безробітного.
Згідно зі   ст.  44 Закону України "Про зайнятість населення"   зареєстровані безробітні мають право на матеріальне забезпечення на випадок безробіття та соціальні послуги відповідно до   Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття"   та цього   Закону.
Пунктом 8 ч.  1 ст. 1 Закону України „Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття” встановлено, що страховий випадок - це подія, через яку: застраховані особи втратили заробітну плату (грошове забезпечення) або інші передбачені законодавством України доходи внаслідок втрати роботи з незалежних від них обставин та зареєстровані в установленому порядку як безробітні, готові та здатні приступити до підходящої роботи і дійсно шукають роботу; застраховані особи опинилися в стані часткового безробіття.
Відповідно до ч. 1  ст. 7, ч. 3 ст. 22  Закону України „Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття”  видом забезпечення є, зокрема, допомога по безробіттю, у тому числі одноразова її виплата для організації безробітним підприємницької діяльності. Допомога по безробіттю виплачується з 8 дня після реєстрації застрахованої особи в установленому порядку в державній службі зайнятості.
Таким чином, наведеними положеннями чинного законодавства передбачено, що особа, яка втратила роботу з незалежних від неї  обставин  та зареєструвалась  у встановленому порядку, набуває  право на матеріальне забезпечення у вигляді допомоги по безробіттю. Як зазначалось вище по тексту рішення, ОСОБА_1 після звільнення її відповідачем із займаної посади звернулась до Центру зайнятості із заявою про надання  статусу безробітного.
Згідно п. 2 ч. 1   ст. 45 Закону України "Про зайнятість населення"  реєстрація безробітного в територіальному органі центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, припиняється у разі поновлення на роботі за рішенням суду, що набрало законної сили. 
Відповідно до п. 2 ч. 1   ст. 31 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття"    виплата допомоги по безробіттю припиняється у разі поновлення безробітного на роботі за рішенням суду.
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 09.11.2020р. по справі №420/7800/19   ОСОБА_1 була поновлена  на посаді заступника начальника Арцизького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області з 06.12.2019р. При цьому,  15.12.2020р. Управлінням юстиції було прийнято наказ №21-К „Про поновлення на посаді ОСОБА_1 ”.
Частиною 1   ст. 34 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття"   передбачено, що Фонд загальнообов`язкового державного соціального страхування має право, зокрема, стягувати з роботодавця суму страхових коштів та вартість соціальних послуг, наданих безробітному в разі поновлення його на роботі за рішенням суду, а також незаконно виплачені безробітному суми матеріального забезпечення в разі неповідомлення роботодавцем Фонду про прийняття його на роботу.
Відповідно до ч. 4   ст. 35 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття"   із роботодавця утримується сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг безробітному у разі поновлення його на роботі за рішенням суду.
Підсумовуючи вищенаведені приписи чинного законодавства,  колегія суддів погоджується з вірним висновком господарського суду, що Законом України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття"  передбачено право Центру зайнятості стягувати з роботодавця суму страхових коштів та вартість соціальних послуг, наданих безробітному в разі поновлення його на роботі за рішенням суду та обов`язок, в даному випадку, Управління юстиції,  відшкодувати суму виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг безробітному у зв`язку із поновленням ОСОБА_1  на посаді за рішенням суду.
З огляду на викладене, місцевим господарським судом цілком підставно та обґрунтовано задоволено вимоги позивача про стягнення із  Управління юстиції суми забезпечення та вартості наданих соціальних послуг безробітному за період з 09.01.2020р. по 14.12.2020р.,  якого поновлено на роботі за рішенням суду, у розмірі 70   076,25 грн. 
При цьому, доводи апелянта про те, що суд першої інстанції безпідставно не прийняв до уваги той факт, що при поновленні за рішенням суду на роботі ОСОБА_1 , Головним територіальним управлінням юстиції в Одеській області була виплачена сума заробітку за час вимушеного прогулу у розмірі 92423,10 грн., а тому відповідач звільняється від повернення Фонду загальнообов`язкового державного соціального страхування на випадок безробіття суми виплаченого забезпечення та вартості надання соціальних безробітному, оскільки це є подвійною відповідальністю за одне й те саме порушення, колегією суддів не приймаються до уваги, з огляду на наступне.
Відповідно до ст. 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.
Колегія суддів звертає увагу скаржника, що стягнення грошових коштів за вимушений прогул та стягнення виплаченого забезпечення в силу Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття"  не є одним і тим же видом юридичної відповідальності. Так,   розмір суми забезпечення та вартості наданих соціальних послуг  по безробіттю, стягнення яких  є предметом даного позову, та які були виплачені  позивачем на користь  безробітного підлягає відшкодуванню відповідачем в порядку, встановленому ст. ст. 34,  35  Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття". При цьому, виплати, здійснені  Управлінням юстиції  на підставі рішення суду  є сумою середнього заробітку за час вимушеного прогулу, тобто види юридичної відповідальності відповідача перед позивачем та перед ОСОБА_1  є різними. 
Інших доводів щодо незаконності рішення місцевого господарського суду, крім вищезазначеного та визнаного апеляційною інстанцією необґрунтованим та безпідставним, скаржник не навів.
Відповідно до ч. 1 - ч. 3 та ч. 5 ст. 236 ГПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.
Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом.
Враховуючи викладені обставини, колегія суддів дійшла висновку, що рішення Господарського суду Одеської області від 23.06.2021 у цій справі відповідає вимогам ст. 236 ГПК України, а тому його слід залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.
З огляду на те, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, то в порядку ст.129 ГПК України судові витрати скаржника по сплаті судового збору за розгляд апеляційної скарги не відшкодовуються.
Керуючись ст.ст. 129, 269, 270, 275, 276, 281-284
Господарського процесуального кодексу України,
Південно-західний апеляційний господарський суд
П О С Т А Н О В И В:
1. Апеляційну скаргу Головного територіального управління юстиції в Одеській області залишити без задоволення.
2. Рішення Господарського суду Одеської області від 23.06.2021 року у справі №916/935/21 залишити без змін.
Постанова набирає законної з дня її прийняття та не підлягає оскарженню, крім випадків передбачених ст. 287 ГПК України.   

Повний текст постанови
складено  та підписано 
„08” листопада 2021  року

Головуючий суддя                                                                      С.І. Колоколов

Суддя                                                                                         В.М. Головей

             Суддя                                                                                             Г.П. Разюк