Справа № 308/8343/20

Закарпатський апеляційний суд

  П  О  С  Т  А  Н  О  В  А 

І м е н е м У к р а ї н и

05.10.2021                 м. Ужгород

 Закарпатський апеляційний суд в особі судді Стана І. В., розглянувши апеляційну скаргу особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,

                                                                в с т а н о в и в:

Постановою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 03 листопада 2020 року

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянку України, що проживає за адресою: АДРЕСА_1 , 

визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на неї адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 (шестисот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 (десять тисяч двісті) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Стягнуто з  ОСОБА_1 , на користь держави 420 (чотириста двадцять) гривень 40 коп. судового збору.

Згідно з постановою, 10.08.2020, о 21 год 30 хв, на автомобільній дорозі М-08 6 км, Ужгородського району, водійка ОСОБА_1 керувала автомобілем марки «Ssang Yong Actyon», номерний знак НОМЕР_1 , в стані наркотичного сп`яніння, чим порушила вимоги п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху України (далі - ПДР).
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 вказує на те, що постанова судді підлягає скасуванню. Зазначає, що працівник поліції зупинив транспортний засіб під її керуванням, однак причину зупинки не пояснив. Окрім того, відеозаписи, які знаходяться в матеріалах справи не містять достатніх та достовірних даних про те, що ОСОБА_1 керувала автомобілем у стані сп`яніння, оскільки не відтворюють факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом. Вказує і на те, що після зупинки її не було направлено до медичного закладу для проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння. За результатами проходження тесту на стан алкогольного сп`яніння був виявлений негативний результат, після чого ОСОБА_1 було запропоновано пройти тест на стан наркотичного сп`яніння. Перші два тести не показали наявність наркотиків у біологічному матеріалі, а після того, як ОСОБА_1 вийшла до дітей у коридор, то в період її відсутності вже з`явились інші смужки тестів із позитивним результатом на стан наркотичного сп`яніння. Стверджує, що направлення на огляд водія до закладу охорони здоров`я заповнювалось працівником поліції вже після проведення огляду на стан сп`яніння під диктову лікаря. Просить постанову скасувати, а провадження у справі закрити за відсутністю складу адміністративного правопорушення. 
 
Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши зібрані у справі докази, апеляційний суд доходить висновку про те, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Справа про адміністративне правопорушення розглядається за відсутності ОСОБА_1 та її захисників - адвокатів Голуба В.К. та Микулець Н.І., які були належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду апеляційної скарги, при цьому відомостей про поважність причин їх неявки до апеляційного суду та заяви про відкладення розгляду справи на інший термін не надходило. Неявка особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , відповідно до ст. 294 КУпАП, не перешкоджає розгляду справи.

Апеляційний суд, відповідно до положень ст. 294 КУпАП, переглядає справу в межах апеляційної скарги. 

Згідно з вимогами ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом. 

Як регламентують приписи ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення, зобов`язаний, зокрема, з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність особи, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, а також іншими документами, які зазначені у ст. 251 КУпАП. 

Суд, у відповідності до приписів ст. 252 КУпАП, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. 

Апеляційний суд вважає, що вищевказані вимоги закону під час розгляду матеріалів за протоколом про адміністративне правопорушення судом першої інстанції дотримані і висновок суду про визнання ОСОБА_1 винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, - є правильним, а зміст постанови відповідає вимогам, передбаченими ст. 283 КУпАП, оскільки в ній наведені докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення ОСОБА_1 цього адміністративного правопорушення.

Апеляційний суд визнає, що винуватість ОСОБА_1 у вчиненні нею передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративного правопорушення підтверджується сукупністю зібраних у справі, досліджених суддею місцевого суду та перевірених апеляційним судом доказів, яким дана правильна оцінка у постанові.

Так, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії БД №305076, 10.08.2020, о 21 год 30 хв, на автомобільній дорозі М-08 6 км, Ужгородського району, водійка ОСОБА_1 керувала автомобілем марки «Ssang Yong Actyon», номерний знак НОМЕР_1 , в стані наркотичного сп`яніння, чим порушила вимоги п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху України. Огляд на стан сп`яніння проводився у встановленому законом порядку у лікаря-нарколога у КНП «ЗОМЦПЗ та МЗ», результат позитивний. Вказаними діями водійка ОСОБА_1 порушила вимоги п. 2.9 «а» ПДР, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП. З протоколу також убачається, що у водійки ОСОБА_1 працівниками поліції були вилучені документи, а саме: посвідчення водія серії НОМЕР_2 від 28.02.2018. З пояснень особи, щодо якої складено протокол про адміністративне правопорушення, також убачається, що права та обов`язки останній роз`яснені не були у зв`язку з чим було обмежене її право на використання правової допомоги. Своїми підписами у вищевказаному протоколі ОСОБА_1 підтвердила, що зі змістом протоколу ознайомлена, копію його отримала, відомості щодо неї внесені правильно.

Висновком лікаря - нарколога КНП «ЗОМЦПЗ та МЗ» №247 від 10.08.2020 Лендєл К. Й. щодо результатів медичного огляду на стан сп`яніння підтверджено, що водійка ОСОБА_1 перебуває у стані наркотичного сп`яніння.

Зі змісту акту медичного огляду № 247 від 10.08.2020, убачається, що поведінка ОСОБА_1 під час огляду була напружена, метушлива, збуджена, на інструкції лікаря остання реагувала не з першого разу, мова її прискорена, відчутне порушення артикуляції. В акті також вказано, що в результаті проведення дослідження біологічного середовища (сечі) методом лабораторного тестування Test Sniper AMP 1910004, ОСОБА_1 перебуває у стані наркотичного сп`яніння унаслідок вживання наркотичної речовини - амфетамінів, стан неускладнений.

Відповідно до направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння від 10.08.2020, водійку ОСОБА_1 направлено та доставлено інспектором УПП в Закарпатській області лейтенантом поліції Готрою Е. М.

Розпискою ОСОБА_1 підтверджується факт залишення на зберігання транспортного засобу марки «Ssang yong» д. н. з. НОМЕР_1 . 

Відповідно до постанови про накладення адміністративного стягнення серії ДПО18 №613750, за порушення вимог ч. 5 ст. 121, ч. 2 ст. 122 КУпАП до ОСОБА_1 застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 425 (чотириста двадцять п`ять) гривень.

Відеозаписом з бодікамер поліцейських зафіксовано факт проходження огляду ОСОБА_1 на стан наркотичного сп`яніння у лікаря-нарколога, який після проведення вищевказаних обстежень та досліджень констатував, що ОСОБА_1 перебуває у стані наркотичного сп`яніння.

Вищенаведені докази, які є належними й допустимими та зібрані відповідно до вимог КУпАП, оскільки порушень при їх збиранні під час розгляду справи апеляційним судом не встановлено, у своїй сукупності підтверджують порушення ОСОБА_1 вимог, передбачених п. 2.9 «а» ПДР та винуватість у вчиненні передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративного правопорушення.

Під час розгляду справи апеляційним судом не встановлено будь-яких даних, які би давали підстави вважати, що працівник патрульної поліції Готра Е. М. був упереджений при проведенні перевірки та складанні щодо ОСОБА_1 протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП та постанови про накладення адміністративного стягнення.

Крім того, апеляційним судом не встановлено яких-небудь даних і про те, що в лікаря - нарколога КНП «ЗОМЦПЗ та МЗ», яка проводила огляд ОСОБА_1 на стан наркотичного сп`яніння та склала висновок про перебування останньої у стані наркотичного сп`яніння, були підстави для фальсифікації вищевказаних документів щодо ОСОБА_1 , а також для її обмови у перебуванні у такому стані, - у підтвердження цих даних також відсутні які-небудь належні докази.

У матеріалах справи про адміністративне правопорушення також відсутні будь-які відомості, які би свідчили про зацікавленість поліцейського та лікаря - нарколога у результатах розгляду справи, - у підтвердження таких даних також відсутні які-небудь належні докази як у матеріалах справи, так їх і не додано до апеляційної скарги.

Не встановлено під час розгляду апеляційної скарги й будь-яких даних про застосування щодо ОСОБА_1 незаконних методів, примусу чи інших дій, які призвели до примусової згоди на проходження огляду на стан сп`яніння у закладі охорони здоров`я та підпису наявних у матеріалах справи документів, зокрема у протоколі про адміністративне правопорушення, - на такі дані також не вказується в апеляційній скарзі.

Тому, апеляційний суд доходить висновку, що вищевказані поліцейський та лікар діяли в межах наданих їм повноважень.

Апеляційний суд вважає безпідставними доводи апелянтки про те, що під час зупинки та оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 , поліцейський, перевищуючи свої службові повноваження, допустив суттєві порушення, зокрема, не конкретизував причину зупинки транспортного засобу та діяв усупереч Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду (далі - Порядок) та Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Апеляційний суд вищевказані доводи відхиляє, позаяк вважає, що такі жодним чином не впливають на висновки місцевого суду про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. При цьому, апеляційний суд бере до уваги і те, що докази про наявність будь-яких порушень з боку поліцейського, на які посилається апелянтка, у матеріалах справи відсутні, їх ОСОБА_1 не надала ані під час розгляду справи у суді першої інстанції, на такі не посилалась в апеляційній скарзі. Водночас, постановою про накладення адміністративного стягнення, а також відеозаписом з бодікамер поліцейського підтверджено, що підставою зупинки ОСОБА_1 було порушення останньою ПДР, за яке передбачена відповідальність за ч. 2 ст. 122, ч. 5 ст. 121 КУпАП.

Такими, що спростовуються матеріалами справи є доводи апелянтки про те, що процедура проведення огляду на стан наркотичного сп`яніння була проведена з порушеннями.

Так, пунктом 1.3 Правил дорожнього руху України визначено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

У п. 1.9 ПДР України встановлено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Згідно з п. 2.9. «а» Правил дорожнього руху України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Статтею 130 КУпАП передбачена відповідальність у разі керування транспортним засобом особою, яка перебуває у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що порядок проведення огляду на стан сп`яніння регламентований ст. 266 КУпАП, норми якої є бланкетними, оскільки не встановлюють детальної процедури проходження огляду, а відсилають до підзаконних нормативно-правових актів, які деталізують положення цієї статті. Такий висновок підтверджується положеннями частини 6 цієї статті, в якій зазначено, що направлення особи для огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду здійснюються в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Процедура огляду встановлюється такими підзаконними нормативними актами, які прийняті на виконання ст. 266 КУпАП і конкретизують норми цієї статті, а саме: Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду (далі - Порядок) та Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі - Інструкція). 

Згідно з пунктом 12 Інструкції, у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я. З матеріалів справи убачається, що на момент зупинки транспортного засобу ОСОБА_1 , у поліцейського були сумніви щодо перебування останньої у тверезому стані. Відтак, відповідно до Порядку та Інструкції, ОСОБА_1 було направлено на огляд для визначення стану сп`яніння до КНП «ЗОМЦПЗ та МЗ». 

Апеляційним судом не встановлено жодних порушень порядку проведення процедури медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння ОСОБА_1 лікарем-наркологом КНП «ЗОМЦПЗ та МЗ». 

Так, доводи апеляційної скарги про те, що результати обстеження за допомогою тесту «Sniper» викликають сумніви, адже на думку апелянтки, вони є попереднім скриніном, а не лабораторним дослідженням, як того вимагає Інструкція від 09.11.2015 року № 1452/735, а сама процедура проведена з очевидними порушеннями, апеляційний суд відхиляє з огляду на таке.

З матеріалів справи убачається, що лікар - нарколог, при проведенні огляду ОСОБА_1 на стан наркотичного сп`яніння, діяв у відповідності до встановленого законом порядку. Медичний висновок про перебування ОСОБА_1 у стані наркотичного сп`яніння зроблений на підставі результатів лабораторного дослідження за допомогою тесту «Sniper», використання якого дозволено МОЗ України: реєстраційне свідоцтво № 11922/2012 від 11.10.2012. Враховуючи те, що ОСОБА_1 після проведення огляду на стан наркотичного сп`яніння категорично заперечувала вживання наркотиків, лікар - нарколог врахувала клінічні дані водійки, а саме: напружену, збуджену, метушливу поведінку, хитку ходу, тремтіння рук та повік, втрату рівноваги, порушення артикуляції, прискорення мови та інші ознаки, які вказують на стан наркотичного сп`яніння. Тому, висновок про перебування ОСОБА_1 у стані наркотичного сп`яніння було зроблено лікарем-наркологом не лише на підставі результатів тесту ««Sniper», а й на підставі даних, що містяться в акті медичного огляду особи, про що зазначено у висновку відповідно до п.16 Розділу ІІІ Інструкції. Отже, доводи апелянтки про те, що результати, які свідчать про перебування ОСОБА_1 у стані наркотичного сп`яніння є сумнівними, - апеляційний суд, враховуючи вищевказане, вважає безпідставними. 

При цьому, апеляційний суд звертає увагу на те, що процедура проведення медичного огляду ОСОБА_1 зафіксована на відеозаписі з бодікамери працівника поліції. Вказаний відеозапис досліджувався судом, жодних порушень процедури проведення медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння встановлено не було. При цьому, апеляційний суд бере до уваги й те, що під час складання протоколу про адміністративне правопорушення та при проведенні медичного огляду у закладі охорони здоров`я ОСОБА_1 жодних заперечень та зауважень не висловлювала. 

Відтак, апеляційний суд вважає, що факт перебування ОСОБА_1 у стані наркотичного сп`яніння є доведеним, а отже у діях останньої наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Інші доводи апеляційної скарги правильності та обґрунтованості висновків суду першої інстанції не спростовують і вказують виключно на незгоду апелянтки з рішенням місцевого суду.

Також, апеляційний суд враховує і рішення ЄСПЛ від 29.06.2007 у справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» (O'HalloranandFrancis v. the United Kingdom), заяви №15809/02 і №25624/02), де Суд наголосив, що «будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі», а тому ОСОБА_1 , водійка транспортного засобу, крім передбачених законодавством України прав, має ще й певні обов`язки, яких необхідно дотримуватися при експлуатації транспортного засобу за будь-яких обставин.

Тому, на переконання апеляційного суду, оскаржувану постанову суду першої інстанції як законну та обґрунтовану необхідно залишити без зміни, а подану ОСОБА_1 апеляційну скаргу без задоволення.

Приймаючи рішення беруться до уваги положення передбаченого нормативно-правовими актами України принципу диспозитивності, відповідно до якого сторони провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених нормативно-правовими актами; що суд, за відсутності клопотань, не вправі самостійно витребовувати докази, викликати свідків тощо; ст. 294 КУпАП у частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги; те, що до апеляційної скарги не додано належних та допустимих доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції та підтверджували доводи апеляційної скарги, і будь-яких обґрунтованих клопотань із цього приводу, у тому числі й про виклик свідків чи витребування доказів, стороною захисту не заявлялось; що ОСОБА_1 не з`явившись на розгляд справи, позбавила себе можливості довести обґрунтованість доводів апеляційної скарги та надати відповідні докази в їх підтвердження.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд
                                
                                                       П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу, яку подала ОСОБА_1 , залишити без задоволення

Постанову судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 03 листопада 2020 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП - залишити без зміни. 

Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя І. В. Стан