ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 580/3137/21                                                                       Суддя першої інстанції: Білоноженко М.А.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  30 листопада 2021 року                                                                                     м. Київ                    Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:
          головуючого судді          - Пилипенко О.Є.  
          суддів                              - Глущенко Я.Б. та Собківа Я.М., 
          при секретарі                    - Ткаченко В.В., 
          розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 05 серпня 2021 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного центру підготовки особового складу державної прикордонної служби України імені генерал-майора Ігоря Момота (Військова частина НОМЕР_1 ) про визнання дій протиправним, скасування рішення та зобов`язання вчинити дії,
В С Т А Н О В И Л А :

У травні 2021 року позивач – ОСОБА_1 звернувся до Черкаського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного центру підготовки особового складу державної прикордонної служби України імені генерал-майора Ігоря Момота (Військова частина НОМЕР_1 ) про визнання дій протиправним, скасування рішення та зобов`язання вчинити дії, в якому просив: 
- визнати протиправним та скасувати спільне рішення командування та житлової комісії Головного центру підготовки особового складу Державної прикордонної служби України імені генерал - майора Ігоря Момота (в/ч НОМЕР_1 ) оформлене протоколом № 7 від 30.11.2020, в частині відмови ОСОБА_1 в наданні грошової компенсації за належне для отримання жиле приміщення;
- зобов`язати Головний центр підготовки особового складу Державної прикордонної служби України імені генерал - майора Ігоря Момота (в/ч НОМЕР_1 ) повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 02.12.2019, вх. 1/8074, щодо надання згоди на отримання грошової компенсації за належне йому та членам його сім`ї для отримання жие приміщення у відповідності до Порядку визначення розміру і надання військовослужбовцям та членам їх сімей грошової компенсації за належне їм для отримання жиле приміщення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 09.09.2015 року №728, з урахуванням висновків суду.
Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 05 серпня 2021 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено.
Не погоджуючись з судовим рішенням, позивач – ОСОБА_1 звернувся із апеляційною скаргою, в якій просив скасувати оскаржуване рішення та прийняти нову постанову, якою адміністративний позов задовольнити в повному обсязі.
25 жовтня 2021 року, відповідно до штампу вхідної кореспонденції суду Вх.№ 42345, від Головного центру підготовки особового складу державної прикордонної служби України імені генерал-майора Ігоря Момота (Військова частина НОМЕР_1 ) надійшов відзив на апеляційну скаргу, відповідно до змісту якого відповідач просить залишити рішення суду першої інстанції без змін, а апеляційну скаргу відповідача – без задоволення, наголошує, що порядок № 728 не поширюється на осіб, звільнених з військової служби в запас у зв`язку із закінченням строку контракту, а отже позивач не набув права на отримання грошової компенсації за належне для нього житло.  
Відповідно до ч.ч.1, 2, 3 ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
У відповідності до ст.. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Приймаючи рішення про відмову у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що звільнення особи в запас чи відставку є типом звільнення військовослужбовця з військової служби, натомість, право на отримання спірної грошової компенсації положення частини 9 статті 12 Закону №2011-XII пов`язують саме із причиною звільнення, при цьому наведено вичерпний перелік таких причин: -за віком; -станом здоров`я; -скороченням штатів або проведенням інших організаційних заходів у разі неможливості використання на військовій службі, при цьому вказані підстави є вичерпними та розширеному тлумаченню не підлягають, отже позивач не набув права на отримання грошової компенсації за належне йому житло, оскільки його звільнено у запас у зв`язку із закінченням строку контракту.          Колегія суддів, перевіривши доводи апеляційної скарги, враховуючи приписи ч.1 ст. 308 КАС України, вважає вказаний висновок суду першої інстанції обґрунтованим, з огляду на наступне.
Як встановлено судом та вбачається з витягу з наказу начальника Головного центру підготовки особового складу ДПСУ імені генерал-майора І. Момота від 26.06.2018 року № 250-ос ОСОБА_1 , старшого прапорщика (П-015603), контролера-начальника бюро перепусток комендантського відділення, звільненого з військової служби в запас наказом начальника Головного центру підготовки особового складу від 29.05.2018 № 207-ос за пунктом «а» (у зв`язку із закінченням строку контракту) частини 6 статті 26 Закону №2232 з урахуванням підпункту «ї» (які в особливий період (крім проведення мобілізації та введення воєнного стану) проходять військову службу за контрактом і строк контракту яких закінчився, якщо вони не висловили бажання продовжувати військову службу, крім випадків визначених абзацом 2 частини 3 статті 23 Закону) пункту 1 частини 8 статті 26 Закону, з правом носіння військової форми одягу.
Вислуга років станом на 26.06.2018 року становить: календарна – 27 років 02 місяці 06 днів; пільгова – 00 років 04 місяці 20 днів; всього – 27 років 06 місяців 26 днів.
Згідно листа Головного центру підготовки особового складу Державної прикордонної служби України імені генерал - майора Ігоря Момота (в/ч НОМЕР_1 ) від 17.04.2020 року №14/970, ОСОБА_1 перебуває на квартирному обліку за порядковим номером 8, а також перебуває у списках осіб, які потребують першочергового отримання житлових приміщень за порядковим номером 19. На час написання заяви ОСОБА_1 у грудні 2019 року у Головному центрі розподіл житла для постійного проживання - не здійснювався. Житло для постійного проживання у Головному центрі — відсутнє. Додатково повідомлено, що позивач забезпечений відомчою двокімнатною квартирою загальною площею 52 м. кв. за адресою: АДРЕСА_1 . На даний час в відомчій квартирі проживає 3 особи.
02.12.2019 року позивач звернувся із заявою до голови житлової комісії, де повідомив, що згоден на отримання грошової компенсації за належне йому житло, про розмір вказаної компенсації поінформований, претензій майнового чи морального характеру до Державної прикордонної служби України, щодо виплати позивачу компенсації чи її розміру, не має та не матиме.
04.12.2019 року на спільному засіданні командування і житлової комісії Головного центру підготовки особового складу Державної прикордонної служби України імені генерал-майора Ігоря Момота під час розгляду питання 11 порядку денного щодо розгляду заяви позивача (за його особистою присутності) щодо надання згоди на отримання грошової компенсації, було додатково вивчені представлені позивачем документи, тому житлова комісія наголосила, що військовослужбовець запасу ОСОБА_1 звільнений з військової служби у запас за підпункт «а» ч.6 ст.26 Закону №2232 (у зв`язку із закінченням контракту). Дія Порядку № 728 поширюється на осіб, звільнених з військової служби в запас або у відставку за віком, станом здоров`я та у зв`язку зі скороченням або проведенням інших організаційних заходів у разу неможливості використання у військовій службі, та членів їх сімей. Як наслідок було прийнято спільне рішення про направлення облікової житлової справи позивача зі списками виплати грошової компенсації за належне для отримання житлове приміщення та розрахунком виплати компенсації на розгляд до адміністрації Державної прикордонної служби України, оформлене протоколом №8.
Згідно Витягу з протоколу №7 спільного рішення командування та житлової комісії Головного центру підготовки особового складу Державної прикордонної служби України імені генерал - майора Ігоря Момота від 30 жовтня 2020 року, при повторному розгляді заяви старшого прапорщика запасу ОСОБА_2 від 02.12.2019 року вх. 1/8074, щодо надання згоди на отримання грошової компенсації, а також додатково вивчивши документи, житлова комісія наголосила, що «порядок визначення розміру і надання військовослужбовцям та членам їх сімей грошової компенсації за належне їм для отримання жиле приміщення, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 09.09.2015 року № 728, встановлює механізм визначення розміру і надання військовослужбовцям та членам їх сімей грошової компенсації за належне їм для отримання жиле приміщення. Цей Порядок, відповідно до пункту 2, поширюється на осіб, звільнених з військової служби в запас або у відставку за віком, станом здоров`я та у зв`язку зі скороченням штатів або проведенням інших організаційних заходів, у разі неможливості використання на військовій службі, та членів їх сімей. На підставі пункту 12 Порядку, житлова комісія Головного центру відмовляє старшому прапорщику запасу позивачу в наданні грошової компенсації, так як відсутні правові підстави.»          Позивач, вважаючи вказану відмову відповідача протиправною, звернулась до суду з даним позовом за захистом своїх прав та інтересів. 
Надаючи правову оцінку обставинам справи, висновкам суду першої інстанції та доводам апелянта, колегія суддів зазначає наступне.
Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до статті 12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 року №2011-XII, в редакції чинній станом на дату виникнення спірних правовідносин (далі — Закон №2011-XII), передбачено, що держава забезпечує військовослужбовців жилими приміщеннями або за їх бажанням грошовою компенсацією за належне їм для отримання жиле приміщення на підставах, у межах норм і відповідно до вимог, встановлених Житловим кодексом Української РСР, іншими законами, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. 
Частиною 9 статті 12 Закону №2011-XII передбачено, що військовослужбовці, що перебувають на обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, при звільненні з військової служби в запас або у відставку за віком, станом здоров`я, а також у зв`язку із скороченням штатів або проведенням інших організаційних заходів, у разі неможливості використання на військовій службі залишаються на цьому обліку у військовій частині до одержання житла з державного житлового фонду або за їх бажанням грошової компенсації за належне їм для отримання жиле приміщення, а в разі її розформування - у військових комісаріатах і квартиро-експлуатаційних частинах районів та користуються правом позачергового одержання житла. 
Порядок визначення розміру і надання військовослужбовцям та членам їх сімей грошової компенсації за належне їм для отримання жиле приміщення, затверджений  постановою Кабінету Міністрів України від 02 вересня 2015 року №728 «Деякі питання забезпечення житлом військовослужбовців та інших громадян» (далі — Порядок №728) установлює механізм визначення розміру і надання військовослужбовцям та членам їх сімей, що перебувають разом з ними на обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, який ведеться у військових частинах, органах, підрозділах, загонах, військових навчальних закладах, установах, а у разі їх розформування - у військових комісаріатах та квартирно-експлуатаційних установах (організаціях), за їх бажанням грошової компенсації за належне їм для отримання жиле приміщення.
Відповідно до пункту 2 Порядку дія його поширюється на:
- військовослужбовців, які мають вислугу на військовій службі 20 і більше років, та членів їх сімей;
- осіб, звільнених з військової служби в запас або у відставку за віком, станом здоров`я та у зв`язку із скороченням штатів або проведенням інших організаційних заходів у разі неможливості використання на військовій службі, та членів їх сімей;
- сім`ї військовослужбовців, які загинули (померли) або пропали безвісти під час проходження військової служби;
- сім`ї померлих осіб, звільнених з військової служби в запас або у відставку за віком, станом здоров`я та у зв`язку із скороченням штатів або проведенням інших організаційних заходів.
Колегія суддів звертає увагу, що диспозиція даної статті передбачає право на отримання житла з державного житлового фонду або за їх бажанням грошової компенсації за належне їм для отримання жиле приміщення для декількох категорій осіб: 
- військовослужбовців, які мають вислугу на військовій службі 20 і більше років, та членів їх сімей, тобто осіб, які перебувають на військовій службі та мають відповідну вислугу років;
          - осіб, звільнених з військової служби в запас або у відставку за віком, станом здоров`я та у зв`язку із скороченням штатів або проведенням інших організаційних заходів у разі неможливості використання на військовій службі, та членів їх сімей, тобто тих осіб які звільненні в запас (тобто до граничного віку перебування в запасі і за станом здоров`я придатні до військової служби) та у відставку (якщо військовослужбовець досяг граничного віку перебування в запасі/військовому резерві або за висновком ВЛК визнаний непридатним до військової служби), проте підставами такого звільнення визначено: вік, стан зборов та скорочення штату або проведення інших організаційних заходів у разі неможливості використання на військовій службі;
          - третя категорія осіб, це сім`ї військовослужбовців. 
Отже, як вірно було встановлено судом першої інстанції, право на отримання спірної грошової компенсації положення частини 9 статті 12 Закону №2011-XII пов`язують саме із причиною звільнення у запас або у відставку, при цьому наведено вичерпний перелік таких причин: 
-за віком;
-станом здоров`я;
-скороченням штатів або проведенням інших організаційних заходів у разі неможливості використання на військовій службі.
При цьому, з огляду на вичерпний перелік причин звільнення, розширеному тлумаченню він не підлягає.
Як було вказано вище, згідно витягу з наказу начальника Головного центру підготовки особового складу ДПСУ імені генерал-майора І. Момота від 26.06.2018 №250-ос, ОСОБА_1 звільнено з військової служби в запас наказом начальника Головного центру підготовки особового складу від 29.05.2018 р. №207-ос за пунктом «а» (у зв`язку із закінченням строку контракту) частини 6 статті 26 Закону №2232 з урахуванням підпункту «ї» (які в особливий період (крім проведення мобілізації та введення воєнного стану) проходять військову службу за контрактом і строк контракту яких закінчився, якщо вони не висловили бажання продовжувати військову службу, крім випадків визначених абзацом 2 частини 3 статті 23 Закону) пункту 1 частини 8 статті 26 Закону, з правом носіння військової форми одягу. Вислуга років станом на 26.06.2018 становить: календарна – 27 років 02 місяці 06 днів; пільгова – 00 років 04 місяці 20 днів; всього – 27 років 06 місяців 26 днів, у зв`язку з чим колегія суддів приходить до висновку, що норми Порядку № 728 на позивача не розповсюджуються.
Інші доводи апеляційної скарги не спростовують висновків, викладених в рішенні суду першої інстанції.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції було правильно встановлено фактичні обставини справи, надано належну оцінку дослідженим доказам, правильно застосовано норми матеріального та процесуального права. У зв`язку з цим суд вважає необхідним апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 05 серпня 2021 року – без змін. 
Керуючись ст..ст. 241, 242, 308, 311, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, колегія суддів, -  
П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – залишити без задоволення.
Рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 05 серпня 2021 року – без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає, за виключенням випадків передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя:                                                                       О.Є.Пилипенко 

Суддя:                                                                                 Я.Б.Глущенко 

                                                                                                    Я.М.Собків             

Повний текст виготовлено 30 листопада 2021 року.