СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 листопада 2021 року                                  м. Харків                        Справа № 922/313/20  

Колегія суддів у складі:
головуючий суддя Россолов В.В., суддя Гетьман Р.А., суддя Шутенко І.А.,

за участю секретаря судового засідання Беккер Т.М.,
за участю представників:
арбітражного керуючого - Мухітдінова Р.Д., посвідчення №1789 від 30.03.2016;
Головного управління ДПС - Мандзюка О.І., Витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань;
ТОВ "Агрії Україна" - Савченка В.С., довіреність б/н від 04.01.2021, посвідчення №2289 від 24.07.2018; Курафєєва В.В., довіреність б/н від 04.01.2021, посвідчення №917 від 18.03.2011;
уповноваженої особи засновників ТОВ "Профагро" - Сасіної К.О., ордер серія АХ №1074401 від 03.11.2021, свідоцтво серія ЛВ №001059 від 26.06.2018, 

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу ліквідатора Товариства з обмеженою відповідальністю "Профагро" (вх.№3019Х/1) на ухвалу Господарського суду Харківської області від 14 вересня 2021 року у справі №922/313/20,
за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Профагро";
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Профагро";
про визнання банкрутом,

ВСТАНОВИЛА:

17.08.2021 до Господарського суду Харківської області надійшла заява ліквідатора боржника вх. 2784/21, в якій просить суд:
-визнати недійсним договір купівлі-продажу № 1811 від 18.11.2019, укладений між боржником ТОВ "Профагро" та ТОВ "Постачально-торгова компанія "Гарант";
-застосувати наслідки недійсності договору купівлі-продажу № 1811 від 18.11.2019, укладеного між боржником ТОВ "Профагро" та ТОВ "Постачально-торгова компанія "Гарант", шляхом зобов`язання Величка Олександра Олександровича передати за актом прийому-передачі ліквідатору ТОВ "Профагро" арбітражному керуючому Мухітдінову Рустаму Джурайовичу належної якості наступне майно: десикаш - у кількості 62,00 л; елегант, СЕ - у кількості 0,05 л; реглон супер - у кількості 200,00 л; сідоприт 60% т.к.с. (10 л) - у кількості 52,6 л; скарлет - у кількості 17,92 л; фостоксін - у кількості 2,00 кг; фюзілад форте - у кількості 14,00 л; хармоні 75-у кількості 470,00 кг; шторм - у кількості 2 кг; солома - у кількості 10600,00 тн.; блоки б/в - у кількості 3 шт.; доски 25 мм - у кількості 3 м3; доски 40 мм - у кількості 4 м3; ключник - у кількості 1 шт.; металопрокат в асортименті - у кількості 10 тн; плити перекриття б/в - у кількості 250 шт.; рулон травлений - у кількості 115905,00 кг; фольга алюмінієва - у кількості 14085, 00 кг; аміачна селітра - у кількості 189,1 тн; WD-40 - у кількості 6 шт.; Zollex герметик прокладок силіконовий червоний - у кількості 4 шт.; автоматичний вимикач - у кількості 6 шт.; болти стяжки - у кількості 2800 шт.; вентилятор 310*215 - у кількості 1 шт.; герметик прокладок силіконовий - у кількості 1 шт.; гідравлічний шланг високого тиску - у кількості 1 шт.; запчастини в асортименті - у кількості 15 шт.; лапа 330 мм КПС направлення Україна - у кількості 30 шт.; манжета шкворня -  у кількості 2 шт.; масло Лукойл СУПЕР SAE 10W40 АРI 1 л. - у кількості 1 шт.; масло моторне 1 л. полусинтет. - у кількості 1 шт.; масло трансмісійне 5 л. - у кількості 1 шт.; молоток 50*110*3,0 - у кількості 200 шт.; підшипник - у кількості 1 шт.; плоскогубці - у кількості 1 шт.; порошок графітовий - у кількості 10 кг; рідина охолоджуюча (антифриз) концентрат 20 л - у кількості 1 шт.; рідина охолоджуюча (тосол) кан. 20 кг - у кількості 1 шт.; рідина охолоджуюча (тосол) кан. 5 кг - у кількості 3 шт.; серцевина радіатора т-150 у кількості 1 шт., Тен 200А8/2 у кількості 4 шт., Тосол у кількості  9,5 л, Тосол Аляска А-40 5 кг у кількості 2 кан., Тосол Стандарт 8,4 кг у кількості 2 шт., шкворінь Т8040/МХ у кількості 2 шт., Шків за 05,0101 у кількості 1 шт., Олива базова ізопарафінована татнефть HVI-2 у кількості 142,00 тн.
В обґрунтуванні заяви посилається на положення цивільного законодавства, а саме статті 3, 13, 232, 234 Цивільного кодексу України та статтю 42 Кодексу України з процедур банкрутства. 
Ухвалою Господарського суду Харківської області від 14.09.2021 у справі №922/313/20 відмовлено у задоволенні клопотання ліквідатора вх. 20041 від 30.08.2021 про виклик та допит свідків; в задоволенні заяви ліквідатора вх. 3293/21 від 17.08.2021 про визнання недійсним правочину та застосування наслідків його недійсності відмовлено.
Відмовляючи в задоволенні поданої заяви місцевий господарський суд виходив з того, що:
-поясненням, фізичної особи ОСОБА_1 не підлягають оцінці в розрізі належного та допустимого доказу, оскільки ліквідатором не надано пояснень яким чином та на якій правовій підставі ним отримані відповідні пояснення, доказів направлення запиту на адресу ОСОБА_1 ліквідатором не надано; в наданих поясненнях не зазначається про те, що договір не укладався, навпаки у відповіді зазначається про підписання документів, однак без дослідження їх змісту;
-відзив ТОВ "ПТК "Гарант", поданий 30.08.2021 від імені ТОВ "ПТК "Гарант", відповідь ОСОБА_2 від 30.07.2021 не є належним та допустимим доказом в розумінні вимог ГПК України, тому не можуть прийматись в якості доказів на підтвердження обставин, викладених ліквідатором, оскільки 
-відповідь керівника ТОВ "ХСАТП 2004" Горбунова О.М. , не підлягає розгляду в якості належного доказу у справі, оскільки відповідна особа не є стороною оспорюваного ліквідатором договору та учасником правовідносин за оспорюваним договором.
Ліквідатор ТОВ "Профагро" з відповідною ухвалою суду не погодився, звернувся з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на неповне з`ясування обставин справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить її скасувати та прийняти нове рішення, яким задовольнити заяву ліквідатора ТОВ "Профагро" вх. 3293/21 від 17.08.2021 про визнання недійсним правочину та застосування наслідків його недійсності.
В обґрунтуванні апеляційної скарги вказує, що суд першої інстанції:
-порушив норми процесуального законодавства, оскільки не здійснював розгляд заяви як окремої позовної заяви з врахуванням стадійності, передбаченої статтями 176-179, 181-185 Господарського процесуального кодексу України;
-не надав належної правової оцінки : 
1) поясненням фізичної особи ОСОБА_1 (Том 14, а.с.80), у яких остання зазначила, що не є уповноваженою особою на підписання  оспорюваного договору та не отримувала товару за даним правочином.
2) відповіді керівника ТОВ "ХСАТП 2004" Горбунова О.М. (Том 14, а.с.33), в якій зазначено про невідвантаження товару за договором купівлі-продажу № 1811 від 18.11.2019 згідно накладних № 14 -19 від 18.11.2019  за адресою АДРЕСА_1 .
3)нотаріально посвідченій відповіді директора ТОВ "ПТК "Гарант" ОСОБА_2 від 30.07.2021 (Том 14, а.с.32), в якій він повідомляє про фактичну необізнаність зі статусом директора ТОВ "ПТК "Гарант", укладення оспорюваного договору за відсутності належної свідомості та не уповноваження  ним осіб на  укладення даного договору; та відзиву від 30.08.2021, підписаний від імені директора ТОВ "ПТК "Гарант" ОСОБА_2 (Том 14, а.с.96), в якому зазначається про відсутність у нього наміру на купівлю товару за оспорюваним договором та не уповноваження  ним осіб на його укладення
4) обставині зміни керівників товариства та укладення оспорюваного правочину з метою уникнення зобов`язань перед кредиторами, а саме ТОВ "Агріі України" (ТОВ "Агроскоп Інтернешнл").
Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 15.11.2021 розгляд справи відкладено на 29.11.2021 о 11:00 год. у приміщенні Східного апеляційного господарського суду за адресою: 61058, м. Харків, проспект Незалежності, 13, 1-й поверх, зал засідань №132.

У судове засідання, яке відбулось 29.11.2021, з`явились арбітражний керуючий Мухітдінов Р.Д., представник Головного управління ДПС, представники ТОВ "Агрії Україна", та уповноважена особа засновників (учасників) ТОВ "Профагро".

На початку судового засідання ліквідатор заявив клопотання про допит свідка фізичної особи   ОСОБА_4 для підтвердження обставини підписання пояснень   ОСОБА_1 (Том 14, а.с.80) та з`ясування обставин надання нею відповідних пояснень.
Відповідно до приписів статті 87 Господарського процесуального кодексу України, показання свідка - це повідомлення про відомі йому обставини, які мають значення для справи.
Статтею 88 Господарського процесуального кодексу України визначено, що показання свідка викладаються ним письмово у заяві свідка. У заяві свідка зазначаються ім`я (прізвище, ім`я та по батькові), місце проживання (перебування) та місце роботи свідка, поштовий індекс, реєстраційний номер облікової картки платника податків свідка за його наявності або номер і серія паспорта, номери засобів зв`язку та адреси електронної пошти (за наявності), обставини, про які відомо свідку, джерела обізнаності свідка щодо цих обставин, а також підтвердження свідка про обізнаність із змістом закону щодо кримінальної відповідальності за надання неправдивих показань та про готовність з`явитися до суду за його викликом для підтвердження своїх свідчень.
Підпис свідка на заяві посвідчується нотаріусом. Не вимагається нотаріальне посвідчення підпису сторін, третіх осіб, їх представників, які дали згоду на допит їх як свідків.
Заява свідка має бути подана до суду у строк, встановлений для подання доказів.
Стаття 89 Господарського процесуального кодексу України встановлює процесуальний механізм виклику свідка та визначає, зокрема: свідок викликається судом для допиту за ініціативою суду або за клопотанням учасника справи у разі, якщо обставини, викладені свідком у заяві, суперечать іншим доказам або викликають у суду сумнів щодо їх змісту, достовірності чи повноти.
Зміст наведених норм свідчить про те, що участь у господарському процесі свідків обумовлена наявністю певних обмежень та умов, визначених Господарським процесуальним кодексом України.
Так, для здійснення процесуальної дії з виклику свідка законом встановлені певні умови, а саме: свідок може бути викликаний лише у разі встановлення в ході здійснення господарським судом судочинства суперечливості обставин, викладених свідком у заяві іншим доказам; виникнення у суду сумнівів щодо змісту обставин, викладених свідком у заяві; виникнення у суду сумнівів щодо достовірності чи повноти, викладених свідком у заяві обставин.
Судом встановлено, що до матеріалів справи не додано заяву свідка в розумінні вимог процесуального закону. Крім того, ліквідатором не наведено та не доведено підстав та мотивів виклику для допиту фізичної особи   ОСОБА_4 , а не самої ОСОБА_1 , яка надавала пояснення щодо обставин укладання оспорюваного договору. Посилання представника ліквідатора на те, що ОСОБА_1 не може прибути в судове засідання через її проживання та перебування на тимчасово окупованій території, судом розцінюється критично, оскільки особи, яких просить викликати ліквідатор, також перебувають у м. Луганськ.
Отже, правові підстави, передбачені положеннями процесуального закону для виклику свідків, відсутні. У зв`язку з цим колегія суддів відмовляє в задоволенні заяви ліквідатор заявив клопотання про допит свідка фізичної особи   ОСОБА_4 .

Проаналізувавши матеріали справи колегія суддів встановила такі обставини спору.
Постановою Господарського суду Харківської області від 21.04.2021, крім іншого, задоволено клопотання Головного управління ДПС у Харківській області (вх. 28351 від 03.12.2020), подане на виконання рішення зборів кредиторів та зборів комітету кредиторів, про перехід до ліквідаційної процедури.
Процедуру розпорядження майном ТОВ "Профагро" (код ЄДРПОУ 34955297, м. Харків, пров. Іванівський, буд. 5, корп. Г-2, кімн. 3) та повноваження розпорядника майна боржника арбітражного керуючого Дейнеки В.М. (свідоцтво № 1770 від 30.11.2016)      припинено.
Визнано юридичну особу Товариство з обмеженою відповідальністю "Профагро" (код ЄДРПОУ 34955297, м. Харків, пров. Іванівський, буд. 5, корп. Г-2, кімн. 3) банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру строком на 12 місяців.
Ліквідатором боржника призначено арбітражного керуючого Мухітдінова Рустама Джурайовича свідоцтво на право здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) від 30.03.2016      № 1759.
17.08.2021 до Господарського суду Харківської області надійшла заява ліквідатора боржника вх. 2784/21, в якій останній зазначає, що 18.11.2019 року між ТОВ "Профагро" в особі директора Величко О.О. та ТОВ "Постачально - торгова компанія "Гарант" в особі уповноваженої особи Середіної Д.Ю., яка діє на підставі довіреності, укладено договір купівлі-продажу № 1811 товару.
Відповідно до пункту 3.1 Договору загальна сума цього договору складається з цін товарів, що постачаються в період дії цього договору та вказуються у видаткових накладних. 
За твердженням ліквідатора, відповідний правочин укладено з метою введення в оману кредиторів, без мети створення наслідків у вигляді його реального виконання. Ліквідатор зазначає про те, що дії керівників боржника свідчать про те, що підприємство умисно доведено до банкрутства, оспорюваний правочин вчинений на шкоду кредиторам з метою уникнення виконання зобов`язань перед ТОВ "Агріі Україна". Також посилається на відповідь (відзив) ОСОБА_2 (директора "ПТК "Гарант") про те, що він не пригадує про існування такої фірми як ТОВ "Профагро" та не знав про те, що він є директором ТОВ  ПТК "Гарант" та не знає ОСОБА_1 .
У зв`язку з цим просить:
- визнати недійсним договір купівлі-продажу № 1811 від 18.11.2019, укладений між боржником ТОВ "Профагро" та ТОВ "Постачально-торгова компанія "Гарант";
- застосувати наслідки недійсності договору купівлі-продажу № 1811 від 18.11.2019, укладеного між боржником ТОВ "Профагро" та ТОВ "Постачально-торгова компанія "Гарант", 

Надаючи праву кваліфікацію спірним правовідносинам колегія суддів зазначає про таке.
З матеріалів справи вбачається, що 18.11.2019 між ТОВ "Профагро" в особі директора Величко О.О. та ТОВ "Постачально - торгова компанія "Гарант" в особі уповноваженої особи Середіної Д.Ю., яка діє на підставі довіреності, укладено договір купівлі-продажу № 1811 товару.
Відповідно до пункту 3.1 Договору загальна сума цього договору складається з цін товарів, що постачаються в період дії цього договору та вказуються у видаткових накладних. 
Пунктом 3.2 Договору передбачено, що розрахунок за партію товару здійснюється в національній валюті України в безготівковому порядку шляхом перерахування 100% оплати на розрахунковий рахунок покупця не пізніше 31.12.2019.
Пунктом 4.1 Договору сторони узгодили, що місце доставки визначено покупцем АДРЕСА_1 .
Строк поставки не пізніше 30.11.2019 (пункт 4.3 Договору).
Строк дії договору до 31.12.2019. Договір набуває чинності з моменту його підписання.
Договір складено та підписано уповноваженими представниками сторін 18.11.2019 та скріплено печатками підприємства.
В матеріалах справи міститься накладні 18.11.2019 №№ 14-19 відповідно до якої відпущено товар на загальну суму 3628278,23 грн.
Пунктом 1 частини 2  статті 11 Цивільного кодексу України (далі-ЦК України)передбачено, що однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини.
Згідно із  ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Відповідно до  ст. 180 Господарського кодексу (далі-ГК України) зміст господарського договору становлять умови договору, визначені угодою його сторін, спрямованою на встановлення, зміну або припинення господарських зобов`язань, як погоджені сторонами, так і ті, що приймаються ними як обов`язкові умови договору відповідно до законодавства. Господарський договір вважається укладеним, якщо між сторонами у передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов. Істотними є умови, визнані такими за законом чи необхідні для договорів даного виду, а також умови, щодо яких на вимогу однієї із сторін повинна бути досягнута згода. При укладенні господарського договору сторони зобов`язані у будь-якому разі погодити предмет, ціну та строк дії договору.
Відповідно до статті 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.
Відповідно до статті 61 Кодексу України з процедур банкрутства  (далі- КУзПБ) до повноважень ліквідатора, крім іншого, відноситься подання до суду заяв про визнання недійсними правочинів (договорів) боржника.
Отже, заява вх. 3293/21 про визнання недійсним договору боржника та застосування наслідків його недійсності подана ліквідатором в межах наданих йому повноважень.
В якості підстав для визнання  недійсним зазначеного вище договору та застосування наслідків його недійсності, ліквідатор боржника зазначає про його  фіктивність та укладення виключно на уникнення виконання зобов`язань перед кредиторами (в тому числі ТОВ "Агріі Україна"); його фактичного не виконання з боку покупця, у вигляді перерахування вартості отриманого товару та отримання товару.
Як убачається із заяви ліквідатора, він вважає, що сторонами не дотримано вимог статей 3 та 13 ЦК України, а саме справедливості та добросовісності (стаття 3) та утримання від вчинення дій, які б порушували права інших осіб (стаття 13).
Визнання правочину недійсним є одним з передбачених законом способів захисту цивільних прав та інтересів за статтею 16 ЦК України, статтею 20 ГК України. 
Загальні вимоги щодо недійсності правочину встановлені статтею 215 ЦК України.
Підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 ЦК України.
Відповідно до частин 1 - 3 статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.
Як вбачається з оспорюваного договору купівлі-продажу, останній від імені продавця Товариства з обмеженою відповідальністю "Профагро" підписаний директором Величко Олександром Олександровичем, від імені ТОВ "Постачально-торгова компанія "Гарант"- уповноваженою особою Середіною Діаною Юриєвною.
Предметом даного договору виступають товари, які є засобами для обробки посівів, солома, моторні масла, запчастини та інші матеріали.
Відповідно до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців та громадських формувань:
-ТОВ "Постачально-торгова компанія "Гарант" (код ЄДРПОУ 37575285) зареєстрована 28.03.2011. Керівником юридичної особи є Мальков Анатолій Олександрович. Видами діяльності, крім іншого, є оптова торгівля деревиною, будівельними матеріалами та санітарно-технічним обладнанням; оптова торгівля хімічними продуктами.
Отже, купівля визначених у накладних товарів відповідає сфері діяльності підприємства.
При цьому, зі змісту оспорюваного договору вбачається, що в останньому  сторони дійшли згоди щодо всіх істотних умов договору: предмету (пункт 1.1), ціни (пункт 3.1), строку поставки (пункт 4.3). Колегія суддів враховує, що в матеріалах справи міститься накладні 18.11.2019 №№ 14-19 (Том 14, а.с.26-31) відповідно до якої відпущено товар на загальну суму 3628278,23 грн.
У даних накладних в графі "відвантаження товару" міститься інформація про відвантаження товару директором Товариства з обмеженою відповідальністю "Профагро" Величко О.О., в графі "отримання товару"  наявна підпис уповноваженої особи від імені ТОВ "Постачально-торгова компанія "Гарант"- уповноваженою особою Середіної Діани Юриєвни, що свідчить про отримання товару з боку покупця.

Заперечуючи обставину отримання товару уповноваженою особою ТОВ "Постачально-торгова компанія "Гарант" ліквідатор надав пояснення, надані від імені Середіної Д.Ю. (Том 14, а.с.80).
У відповідних поясненнях зазначається, що ОСОБА_1 підписала оспорюваний договір, однак не була уповноваженою особою ТОВ "Постачально-торгова компанія "Гарант" та не отримувала товар за даним правочином.
Також у відповідних поясненнях зазначено, що дана заява підписана у присутності ОСОБА_4 , паспорт № НОМЕР_1 , ідент. НОМЕР_2 та ОСОБА_5 , паспорт НОМЕР_3 , ідент. № НОМЕР_4 , з проставленням підписів від даних осіб.
Відповідно до статті 73 Господарського процесуального кодексу України (далі- ГПК України) доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Статтею 73 ГПК України передбачено, що такі дані можуть встановлюватись, крім іншого, висновками експертів.
Відповідно до статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
За приписами статті 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Згідно до вимог статті 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.
Положення статей 78 -79 ГПК України встановлюють вимогу щодо достовірності та вірогідності доказів, згідно до яких достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи.
Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.
Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Аналізуючи пояснення, надані від імені ОСОБА_1 (Том 14, а.с.80) на предмет їх  належності, допустимості, достовірності та вірогідності  в розумінні статей 76-79 ГПК України колегія суддів враховує таке.
По-перше, відповідно до приписів статті 87 ГПК України, показання свідка - це повідомлення про відомі йому обставини, які мають значення для справи.
Статтею 88 ГПК України визначено, що показання свідка викладаються ним письмово у заяві свідка. У заяві свідка зазначаються ім`я (прізвище, ім`я та по батькові), місце проживання (перебування) та місце роботи свідка, поштовий індекс, реєстраційний номер облікової картки платника податків свідка за його наявності або номер і серія паспорта, номери засобів зв`язку та адреси електронної пошти (за наявності), обставини, про які відомо свідку, джерела обізнаності свідка щодо цих обставин, а також підтвердження свідка про обізнаність із змістом закону щодо кримінальної відповідальності за надання неправдивих показань та про готовність з`явитися до суду за його викликом для підтвердження своїх свідчень.
Підпис свідка на заяві посвідчується нотаріусом. Не вимагається нотаріальне посвідчення підпису сторін, третіх осіб, їх представників, які дали згоду на допит їх як свідків.
Заява свідка має бути подана до суду у строк, встановлений для подання доказів.
Оскільки фізична особа ОСОБА_1 не є учасником судового розгляду, процесуальною формою викладення її правової позиції є надання нотаріально посвідченої письмової заяви свідка  в порядку статей 87-88 ГПК України.
Таким чином, подання пояснень особи поза межами порядку, визначеного статтями 87-88 ГПК України, не відповідає положенням законодавства та виключає  належність, допустимість та достовірність поданого доказу.

За твердженням ліквідатора фізична особа ОСОБА_1 проживає на тимчасово окупованій території у м. Луганськ, що виключає можливість нотаріального посвідчення такої заяви.
Втім колегія суддів наголошує, що ліквідатором не надано жодних доказів як на підтвердження ідентифікації особи підписанта, її ідентичність особі підписанта оспорюваного договору, так і її місцезнаходження на території м. Луганськ (як то, докази місце реєстрації даної особи).
Вказане підтверджує необґрунтованість відповідних тверджень ліквідатора.

По-друге, ліквідатором не надано пояснень яким чином та на якій правовій підставі ним отримані відповідні пояснення, та доказів направлення запиту на адресу ОСОБА_1 , що виключає належність та достовірність поданого доказу.
По-третє, в наданих поясненнях не зазначається про те, що договір не укладався, навпаки у відповіді зазначається про підписання документів, однак без дослідження їх змісту.

Одночасно на підтвердження обставини фіктивності ліквідатор звертає увагу на нотаріально посвідчену відповідь директора ТОВ "ПТК "Гарант" ОСОБА_2 від 30.07.2021 (Том 14, а.с.32), в якій він повідомляє про фактичну необізнаність зі статусом директора ТОВ "ПТК "Гарант", укладення оспорюваного договору за відсутності належної свідомості та не уповноваження  ним осіб на  укладення даного договору.
Також матеріали справи містять відзив від 30.08.2021, підписаний від імені директора ТОВ "ПТК "Гарант" ОСОБА_2 (Том 14, а.с.96), в якому зазначається про відсутність у нього наміру на купівлю товару за оспорюваним договором та не уповноваження  ним осіб на його укладення.
Колегія суддів зазначає, що нотаріус засвідчує виключно справжність підпису особи, яка підписує заяву, встановлює особу, яка підписує документ, та перевіряє дієздатність такої особи.
Отже, нотаріус засвідчив, що документ підписано ОСОБА_2 , однак нотаріус не засвідчує та не відповідає за справжність викладених у документах обставин.
У відповіді ОСОБА_2 від 31.07.2021, посвідченій нотаріально не зазначено, що написання такої відповіді є вільним волевиявленням ОСОБА_2 .
Поряд з цим суд апеляційної інстанції враховує, що 14.09.2021  директором ТОВ "ПТК "Гарант" ОСОБА_2 подано до суду пояснення(том 14, а.с.32), в яких він  повністю заперечує обставини, викладені у заяві ліквідатора та повідомляє про те, що з боку ліквідатора на нього здійснювався тиск у вигляді примушення до підписання відзиву від 30.08.2021 на заяву ліквідатора, в якому він визнає вимоги ліквідатора, про що ним подано відповідну заяву до правоохоронних органів.
У ході апеляційного перегляду справи від імені директора ТОВ "ПТК "Гарант" ОСОБА_2 надійшов відзив на апеляційну скаргу (Том 14, а.с. 186-188), в якій він повідомляє про фактичну необізнаність зі статусом директора ТОВ "ПТК "Гарант", укладення оспорюваного договору за відсутності належної свідомості та не уповноваження  ним осіб на  укладення даного договору.
Статтями 78, 79 ГПК України передбачено, що достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Варто зазначити, що добросовісніть - це певний стандарт поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення.
Верховний Суд у низці справ робить посилання на принцип римського права "venire contra factum proprium" (заборона суперечливої поведінки), який "базується ще на римській максимі "non concedit venire contra factum proprium" (ніхто не може діяти всупереч своїй попередній поведінці)".
Зазначений принцип римського права "venire contra factum proprium" є вираженням "equitable estoppel" однієї з найважливіших доктрин загального права. В системі загального права ця доктрина ґрунтується на "principles of fraud". Вона спрямована на недопущення ситуації, в якій одна сторона може займати іншу позицію в судовому розгляді справи, що відрізняється від її більш ранньої поведінки або заяв, якщо це ставить протилежну сторону у невигідне становище. (Постанова Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 10.04.2019 у справі №390/34/17 (провадження №61-22 315сво18); постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 09.04.2019 у справі №903/394/18; постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 17.11.2018 у справі №911/205/18.
Таким чином, фізичною особою ОСОБА_2 висловлено дві взаємовиключні позиції, що свідчить про суперечливість раніше висловлених ним тверджень, викладених у нотаріально посвідченій відповіді директора ТОВ "ПТК "Гарант" ОСОБА_2 від 30.07.2021 (Том 14, а.с.32), у відзиві від 30.08.2021, (Том 14, а.с.96). Ураховуючи зазначене    твердження директора ТОВ "ПТК "Гарант" ОСОБА_2 є суперечливими та не носять вірогідний характер, що виключає можливість їх дослідження в якості достовірних та вірогідних  доказів в порядку статей 78-79 ГПК України.
З огляду на викладене суд апеляційної інстанції констатує про відсутність належних, допустимих та достовірних доказів з яких би вбачалось заперечення директора ТОВ "ПТК "Гарант" щодо укладення оспорюваного договору уповноваженою особою товариства та його невиконання сторонами.

Також ліквідатором до заяви про визнання недійсним правочинів додано відповідь керівника ТОВ "ХСАТП 2004" Горбунова О.М. (Том 14, а.с.33), в якій зазначено про те, що за адресою Харківській район, селище міського типу Васище, в`їзд Орєшкова, будинок 7 знаходяться нежитлові будівлі, власником яких є ТОВ "Харківське спеціалізоване автотранспортне підприємство 2004". Керівник ТОВ "ХСАТП 2004" повідомляє про те, що жоден товар за договором купівлі-продажу № 1811 від 18.11.2019 згідно накладних № 14 -19 від 18.11.2019 не надходив та не відвантажувався.
Ліквідатор вважає, що оскільки в оспорюваному договорі зазначено адресу відвантаження товару Харківській район, селище міського типу Васище, в`їзд Орєшкова, будинок 7, то відповідь ТОВ "ХСАТП 2004" доводить те, що товар за цією адресою не доставлявся та не відвантажувався.
За змістом приписів статті 87 ГПК України показання свідка - це повідомлення про відомі йому обставини, які мають значення для справи.
Статтею 88 ГПК України визначено, що показання свідка викладаються ним письмово у заяві свідка. У заяві свідка зазначаються ім`я (прізвище, ім`я та по батькові), місце проживання (перебування) та місце роботи свідка, поштовий індекс, реєстраційний номер облікової картки платника податків свідка за його наявності або номер і серія паспорта, номери засобів зв`язку та адреси електронної пошти (за наявності), обставини, про які відомо свідку, джерела обізнаності свідка щодо цих обставин, а також підтвердження свідка про обізнаність із змістом закону щодо кримінальної відповідальності за надання неправдивих показань та про готовність з`явитися до суду за його викликом для підтвердження своїх свідчень.
Підпис свідка на заяві посвідчується нотаріусом. Не вимагається нотаріальне посвідчення підпису сторін, третіх осіб, їх представників, які дали згоду на допит їх як свідків.
Заява свідка має бути подана до суду у строк, встановлений для подання доказів.
Оскільки ТОВ "ХСАТП 2004" не є учасником судового розгляду, процесуальною формою викладення його правової позиції є надання нотаріально посвідченої письмової заяви свідка  в порядку статей 87-88 ГПК України.
Таким чином, подання пояснень особою поза межами порядку, визначеного статтями 87-88 ГПК України, не відповідає положенням законодавства та виключає  належність, допустимість та достовірність поданого доказу та приймаються судом до уваги. 
При цьому слід зазначити, що з умов договору та видаткових накладних не вбачається зберігання та отримання товару за оспорюваним договором за адресою:Харківській район, селище міського типу Васище, в`їзд Орєшкова, будинок 7.
Також ліквідатором не надано обґрунтування яким чином особа, яка не є стороною та учасником оспорюваного правочину, не уповноважена на отримання товару за таким правочином, може бути обізнаною щодо обставин такого правочину. 

У зв`язку з цим суд визнає недоведеною з боку ліквідатора обставину  укладення оспорюваного договору не уповноваженою особою ТОВ "ПТК "Гарант" та його невиконання сторонами.

При цьому колегія суддів погоджується з позицією Господарського суду Харківської області, що зміна керівників товариства не може свідчити про незаконність укладених правочинів
Безпідставними є також посилання ліквідатора на те, що оспорюваний правочин укладений з метою уникнення зобов`язань перед кредиторами, а саме ТОВ "Агріі України" (ТОВ "Агроскоп Інтернешнл"), зважаючи на наступне.
Так, ліквідатор посилається на те, що рішенням Господарського суду Харківської області від 14.01.2017 по справі №922/1293/15 присуджено до стягнення з ТОВ "Профагро" на користь ТОВ "Агроскоп Інтернешнл" суму відкоригованого основного боргу в розмірі 603721,44грн, пеню в розмірі 110740,32 грн, штраф в розмірі 27 259,40 грн, 3% річних в розмірі 47 498,55 грн, інфляційні втрати в розмірі 122 667,24грн, витрати зі сплати судового збору в розмірі 18 237,74грн.
Рішення оскаржувалось в апеляційному порядку та переглядалось за нововиявленими обставинами.
Ліквідатор посилається на те, що постанова Східного апеляційного господарського суду щодо перегляду рішення про стягнення грошових коштів з ТОВ "Профагро" набрала законної сили 30.01.2018.
Однак, суд зауважує на тому, що як зазначає ліквідатор та відповідно до даних Єдиного державного реєстру судових рішень, постанова САГС набрала законної сили 30.01.2018, натомість оспорюваний правочин укладено 18.11.2019. Отже, через рік та десять місяців після набрання законної сили постановою апеляційного господарського суду. Ліквідатором не наведено обставин, що ТОВ "Агріі Україна" мав право на товар, який був предметом оспорюваних ним договорів купівлі-продажу. 
З огляду на викладене, такі твердження ліквідатора є необґрунтованими та не відповідають обставинам справи.

Ураховуючи вищенаведене колегія суддів визнає правомірним висновок суду першої інстанції стосовно відсутності правових підстав для задоволення вимог ліквідатора про визнання недійсними правочину. Оскільки суд дійшов висновку про відмову у задоволенні вимог ліквідатора про визнання недійсним правочину, а вимоги ліквідатора про застосування наслідків недійсності таких правочинів є похідними, то вони також не підлягають задоволенню.

Безпідставними також є аргументи апелянта щодо порушення судом першої інстанції вимог процесуального законодавства з підстав не проведення розгляду заяви як окремої позовної заяви з врахуванням стадійності, передбаченої статтями 176-179, 181-185 ГПК України;
За позицією апелянта, судом першої інстанції порушено процесуальні норми, а саме: ст. ст. 176-179, 181-185 ГПК України, оскільки не було відкрито провадження у справі по розгляду його позовної заяви та взагалі така ухвала відсутня, не було проведено підготовчого засідання, не було вирішено всіх питань, що необхідно вирішити в підготовчому засіданні, не було прийнято за результатами підготовчого засідання ухвали та ін.
Втім варто зазначити, що спори про визнання недійсними будь-яких правочинів, укладених боржником, розглядаються господарським судом у межах справи про банкрутство за правилами, передбаченими ГПК України, з особливостями, визначеними статтею 7 КУзПБ.
Склад учасників розгляду спору визначається відповідно до ГПК України та Кодексу України з процедур банкрутства.
Відповідно до абз. 3 ч. 2 ст. 7 КУзПБ за результатами розгляду спору суд ухвалює рішення.
Водночас у ч. 4 ст. 42 КУзПБ зазначено, що за результатами розгляду заяви арбітражного керуючого або кредитора про визнання недійсним правочину боржника
господарський суд постановляє ухвалу.
Визнання недійсними правочинів може відбуватися за спеціальною нормою Кодексу (ст. 42 КУзПБ), або відповідно до загальних норм ЦК України.
Правовий аналіз положень КУзПБ свідчить, що поняття сторони спору за участю боржника, який розглядається судом в межах провадження у справі про банкрутство не визначений.
Відповідно до статті 1 КУзПБ учасники у справі про банкрутство - сторони, арбітражний керуючий, державний орган з питань банкрутства, Фонд державного майна України, представник органу місцевого самоврядування, представник працівників боржника, уповноважена особа засновників (учасників, акціонерів) боржника, а також у випадках, передбачених цим Кодексом, інші учасники справи про банкрутство, щодо прав або обов`язків яких існує спір.
Сторони у справі про банкрутство - конкурсні кредитори (представник комітету кредиторів), забезпечені кредитори, боржник (банкрут).
Заява ліквідатора ТОВ "Профагро" арбітражного керуючого Мухітдінова Рустама Джурайовича не є позовною заявою, стороною якого є боржника в розумінні статті 7 КУзПБ, отже саме боржник та інші особи не можуть виступати відповідачами за такими заявами.
На відміну від положень загальної норми статті 7 КУзПБ, яка визначає концентрацію усіх позовів до боржника в межах справи про банкрутство, згідно зі ст. 42 КУзПБ арбітражний керуючий звернувся до суду не як позивач з позовом від імені боржника або до боржника, а звернувся як спеціальний суб`єкт у справі про банкрутство із заявою в інтересах як боржника, так і всіх кредиторів, що прямо передбачено спеціальною нормою ст. 42 КУзПБ.
З огляду на наведене процедура розгляду поданої ліквідатором заяви відповідає положенням процесуального законодавства.

З урахуванням всіх обставин справи в їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку про те, що оскаржувана ухвала місцевого господарського суду постановлена з повним, всебічним та об`єктивним з`ясуванням обставин, які мають значення для справи, а також з правильним застосуванням норм матеріального права та дотриманням норм процесуального права. Наведені в апеляційній скарзі аргументи не можуть бути підставами для скасування або зміни рішення суду першої інстанції, оскільки вони не підтверджуються матеріалами справи та ґрунтуються на неправильному тлумаченні скаржником норм матеріального та процесуального права, тому колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку про залишення без задоволення апеляційної скарги ліквідатора Товариства з обмеженою відповідальністю "Профагро" та залишення без змін ухвали Господарського суду Харківської області від 14 вересня 2021 року у справі № 922/313/20.
В силу приписів статті 129 ГПК України, враховуючи, що колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку про відмову в задоволенні апеляційної скарги позивача, судові витрати понесені заявником апеляційної скарги, у зв`язку з переглядом справи в суді апеляційної інстанції, відшкодуванню не підлягають.
Керуючись статтями 129, 269, п.1, ч.1 статті 275, 276, 282, 284 ГПК України колегія суддів Східного апеляційного господарського суду,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ліквідатора Товариства з обмеженою відповідальністю "Профагро" залишити без задоволення.
Ухвалу Господарського суду Харківської області від 14 вересня 2021 року у справі № 922/313/20 залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів.
Повний текст постанови складено 06 грудня 2021 року.

Головуючий суддя                                                                    В.В. Россолов

Суддя                                                                                           Р.А. Гетьман  

Суддя                                                                                           І.А. Шутенко