КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

справа № 755/14822/21
провадження № 33/824/4423/2021 
 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
 
27  жовтня 2021 року                                                                                                    м. Київ
Київський апеляційний суд в складі  судді  Кирилюк Г. М., розглянувши апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 - адвоката Харченка Сергія Вікторовича на постанову Дніпровського районного суду м. Києва від 23 вересня 2021 року в складі судді Омельян І. М., про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП,
встановив:
 
Постановою судді Дніпровського районного суду м. Києва від 23 вересня 2021 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в  розмірі 1 000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами на строк  1 рік. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в сумі 454 грн.
В  апеляційній  скарзі  захисник ОСОБА_1 - адвокат Харченко С. В. просить скасувати постанову Дніпровського районного суду м. Києва від 23 вересня 2021 року та закрити провадження в справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.
Апеляційна   скарга  мотивована  тим, що  оскаржувана  постанова   винесена  з порушенням  норм  процесуального права та неправильним застосуванням  норм  матеріального права,  судом  неповно  з`ясовані   фактичні обставини справи, що  потягло  за собою  необґрунтоване  застосування  стягнення  як вид покарання  за адміністративне  правопорушення.
Судом  першої інстанції  було  порушено  право  на захист  ОСОБА_1 .  Під час ознайомлення  з матеріалами справи 16.09.2021  адвокату було  неправомірно   відмовлено  в наданні  для ознайомлення  відеодиску, долученого до матеріалів справи,  в зв`язку з  несплатою  судового  збору. У зв`язку з цим   адвокат не  зміг  підготувати всі необхідні  клопотання   та заперечення   для повного  та всебічного  розгляду  даної справи.  За таких  підстав  адвокат був змушений  звернутись  з клопотанням  про  відкладення  розгляду справи, проте суд формально  розглянув справу  без  його  участі.
Матеріали справи не  містять  жодного  доказу  того,  що  ОСОБА_1 керував автомобілем та був зупинений працівниками  поліції за порушення  ПДР. 
ОСОБА_1 не   відсторонили від керування, що   у своїй сукупності з   іншими доказами свідчить  про  невідповідність   дій поліцейського  з процедурою  оформлення  матеріалів  за ст. 130  КУпАП.
В судовому засіданні  ОСОБА_1  та його  захисник - адвокатХарченко С. В. апеляційну скаргу підтримали та просили  її задовольнити.
Апеляційна  скарга  не  підлягає  задоволенню з таких підстав.
                                                                                                                                           
Приймаючи постанову  про накладення адміністративного стягнення, суд першої інстанції виходив з того, що матеріали справи про адміністративне правопорушення містять достатньо фактичних даних, які свідчать про доведеність вини  ОСОБА_1     у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Апеляційний суд не вбачає підстав для скасування постанови суду першої інстанції.
Відповідно  до  змісту протоколу  про  адміністративне  правопорушення   серії  ААБ №215043 від  06 серпня 2021  року,  06 серпня 2021 року о 22.50 год.  в м. Києві, по  Шосе Харківське, 8, водій  ОСОБА_1   керував автомобілем«Volkswagen Passat», н/з НОМЕР_1 , з явними ознаками  алкогольного  сп`яніння (різкий запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода,   тремтіння  пальців рук).  Огляд  на  стан  сп`яніння   у встановленому законом порядку проводився на  місці за допомогою ALCOTEST 6820 «DRAGER», прилад ARJL0314, результат - 1,39 %,  чим порушив вимоги п. 2.9 а Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність ч. 1 ст. 130 КУпАП.
До протоколу долучено  акт огляду  на  стан  алкогольного  сп`яніння  з використанням  спеціальних  технічних засобів;  тест  №3461 від 06.08.2021;  відеозапис з нагрудної камери №БК АА-0971. 
З відеозапису, який міститься на DVD-диску, та який  був переглянутий судом  апеляційної  інстанції,  вбачається, що   ОСОБА_1    визнавав  ту обставину,  що  він  керував  транспортним засобом  в стані  алкогольного  сп`яніння. На  запитання навіщо  він  керує  автомобілем в стані   сп`яніння, останній  відповів:  «Винен,  каюсь,  я не  заперечую». На запитання, чи їхав він  додому, на  Драгоманова, 18 ,  останній  відповів: «Так». На запитання, чи знає  він,  що не  можна  керувати   транспортним засобом  в стані  алкогольного  сп`яніння,  останній  відповів, що  знає.  На питання,  чи він  сам перебував  в транспортному засобі, останній  відповів, що  так. Після  оголошення  змісту  протоколу,  ОСОБА_1   підтвердив,  що  все записано  вірно.
Сукупність   відповідей  та поставлені  питання, які зафіксовані  на  відеозапису,  беззаперечно  підтверджує ту обставину, що   ОСОБА_1    під  час зупинки  був саме водієм в розумінні   п.1.10 Правил  дорожнього  руху України. 
У  відповідності до  ч.1 ст.265-1 КУпАП   поліцейським було  тимчасово вилучене  посвідчення водія та  видано  тимчасовий дозвіл на право керування транспортними засобами. Про тимчасове вилучення посвідчення водія у протоколі про адміністративне правопорушення зроблена  відповідна  відмітка.
Статтею  265-2 КУпАП  не  передбачено  тимчасове затримання  транспортних  засобів  працівниками уповноважених  підрозділів  Національної поліції у разі наявності підстав вважати,  що  водієм  вчинено  порушення,  передбачене  ч. 1 ст. 130  КУпАП.  
З урахуванням викладеного, суд першої інстанції дійшов законного та обґрунтованого висновку про визнання    ОСОБА_1   винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1  ст. 130 КУпАП.
Доводи апеляційної скарги про  порушення судом  першої  інстанції  права ОСОБА_1 на  захист  є необґрунтованими.
Як вбачається  з матеріалів справи,  розгляду справи  судом  першої інстанції  було  призначено на  16.09.2021  о  10.20 год.
16.09.2021   захисник ОСОБА_1 - адвокат Харченко  С. В.  звернувся до  суду  з клопотанням  про  перенесення  судового  засідання, оскільки  договір  про  надання  правової допомоги було  укладено  15  вересня  2021  року,  адвокат не  мав достатньо  часу  ознайомитись  з матеріалами справи   та підготувати всі необхідні клопотання  та заперечення (а.с.7,8).
Вказане  клопотання  було  задоволено,  розгляд  справи відкладено  на  23.09.2021 о 9.45 год.
В судове  засідання, призначене  на  23.09.2021 о 9.45 год. ні  адвокат Харченко  С. В.,  ні   ОСОБА_1   не з`явилися, були повідомленні про судове засідання належним чином, що підтверджується розпискою адвоката Харченка С. В. (а.с.15)  та довідкою про доставку SMS-повідомлення ОСОБА_1   (а.с.17).
Як вбачається  з матеріалів справи,  клопотання  адвоката Харченка  С. В.   про  перенесення  розгляду справи  з підстав  відмови   16.09.2021  в наданні  для  ознайомлення  відеодиска,  долученого  до  матеріалів справи,   подано  до   суду  23.09.2021  о 10.00  год. та передано  судді  23.09.2021  о  10.05 год., тобто  вже  після  розгляду справи, а тому  не  могло  бути враховано  судом   (а.с.18).
Апеляційна  скарга  не  містить доводів, які  саме  клопотання  мав подати  адвокат Харченко  С. В.  суду  першої  інстанції.  При цьому  всі  заперечення   адвокатом  були  викладені  в апеляційній  скарзі,  а справу було розглянуто  за його  участі. 
В рішенні по справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.
За  наслідками перевірки рішення суду першої інстанції в межах доводів, викладених в апеляційній скарзі, встановлено, що при розгляді матеріалів справи про адміністративне правопорушення, судом першої інстанції належним чином були досліджені докази, що містяться в матеріалах справи, яким суд першої інстанції надав належну оцінку та обґрунтовано визнав   ОСОБА_1  винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.
Переконливих доводів, які б безумовно спростовували висновки суду першої  інстанції і могли б  слугувати підставами для її скасування та закриття провадження в справі у зв`язку з відсутністю в діях вказаної  особи  складу адміністративного правопорушення, апеляційна  скарга  не містить та при розгляді скарги апеляційним судом не  встановлено.
Враховуючи наведене, апеляційний суд дійшов  висновку, що  апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а постанова  суду  першої  інстанції без змін.
Керуючись ст. 294 КУпАП, суд
 
постановив:
 
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 - адвоката Харченка Сергія Вікторовича залишити без задоволення.
Постанову Дніпровського районного суду м. Києва від 23 вересня 2021 року залишити без змін.
Постанова суду апеляційної  інстанції набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.
 
Суддя                                                                                                   Г. М. Кирилюк