ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Справа № 607/13653/21	Головуючий у 1-й інстанції Герчаківська О.Я. 	
Провадження № 22-ц/817/1121/21 	Доповідач - Хома М.В.	
Категорія - 301030400 	  	

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 листопада 2021 року         м. Тернопіль
Тернопільський апеляційний суд в складі: 
головуючої - Хома М.В. 
суддів -  Гірський Б. О., Бершадська Г. В., 
секретар - Панькевич Т.І. 
з участю представника ОСОБА_1 - адвоката Сампари Н.М., представника ОСОБА_2 - адвоката Гриб О.В.  

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 2 вересня 2021 року про забезпечення позову, постановлену суддею Герчаківською О.Я. у цивільній справі №607/13653/21 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Великоберезовицька селищна громада Тернопільського району Тернопільської області в особі старости села Настасів Балащак Дарії Павлівни про витребування майна з чужого незаконного володіння, 
ВСТАНОВИВ:
В серпні 2021 року ОСОБА_2 звернулась до суду із вказаним позовом, в якому просила витребувати у ОСОБА_3 земельну ділянку за адресою: с. Настасів, Тернопільського району, Тернопільської області кадастровий номер 6125285700:02:001:0229.
31 серпня 2021 року ОСОБА_2 звернулась до суду із заявою, в якій просила вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на об`єкт нерухомого майна — земельну ділянку за адресою: с. Настасів, Тернопільського району, Тернопільської області кадастровий номер 6125285700:02:001:0229 та заборони вчиняти будь-які дії щодо вказаного об`єкту.
Заяву обгрунтовано тим, що в ході розгляду даної справи ОСОБА_3 з метою ухилення від настання юридичної відповідальності відчужила вищевказану земельну ділянку, уклавши договір дарування від 19 серпня 2021 року на користь ОСОБА_1 . Враховуючи існування можливості подальшого відчуження спірної ділянки недобросовісними володільцями, просила заяву задовольнити.
Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 2 вересня 2021 року заяву задоволено. 
Накладено арешт на об`єкт нерухомого майна, земельну ділянку, яка розташована за адресою: с. Настасів Тернопільського району Тернопільської області, кадастровий номер 6125285700:02:001:0229.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить ухвалу суду скасувати. Вказує, що вона не є стороною у даній справі, однак оскаржуваною ухвалою порушуються її права як власника спірної земельної ділянки. ОСОБА_2 не надано належних та допустимих доказів, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову.
У відзиві представник ОСОБА_2 - адвокат Гриб О.В. просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу — без змін. Вказує, що після пред”явлення позову, в ході розгляду даної справи ОСОБА_3 відчужила спірну земельну ділянку на користь ОСОБА_1 , а тому існує реальна можливість подальшого відчуження вказаного об`єкту нерухомого майна на користь третіх осіб. Також зазначає, що в судовому засіданні 23 вересня 2021 року ОСОБА_1 залучено до справи в якості співвідповідача.
Ознайомившись з матеріалами справи, доводами апеляційної скарги в її межах, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, тимчасових заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання можливого судового рішення, якщо його буде ухвалено на користь позивача, у тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення. Суд застосовує заходи забезпечення позову у разі, якщо існує очевидна небезпека заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в справі.
Забезпечення позову по суті є обмеженням суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Зазначені обмеження встановлює суд в ухвалі, вони діють до заміни судом виду забезпечення позову або скасування заходів забезпечення позову.
Згідно з частинами першою та другою статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.
Таким чином, умовою застосування забезпечення позову як сукупності процесуальних дій є обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог. Такі заходи гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.
Відповідно до частини першої статті 150 ЦПК України позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; 1-1) накладенням арешту на активи, які є предметом спору, чи інші активи відповідача, які відповідають їх вартості, у справах про визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави; 2) забороною вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку вчинити певні дії, у разі якщо спір виник із сімейних правовідносин; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; 5) зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; 6) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
Забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог.
Інститут забезпечення позову спрямований проти несумлінних дій відповідача, який може приховати майно, розтратити його, продати або знецінити, якщо такі дії відповідача можуть призвести у майбутньому до того, що виконання рішення суду про присудження може бути утрудненим або взагалі неможливим.
Відповідно до частини третьої статті 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18 (провадження № 14-729цс19) зазначено, що «співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. […] Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів. […] Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову».
Отже, застосовуючи заходи забезпечення позову, суди повинні перевірити відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.
Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи після відкриття провадження у ній, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.
Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.
Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.
Отже, важливими умовами для вжиття заходів забезпечення позову є наявність між сторонами дійсного спору, реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду, відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам та не порушення прав третіх осіб.
Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції дотримався указаних вище вимог законодавства та, з огляду на характер пред`явлених вимог, предмет позову та встановлений факт відчуження спірного нерухомого майна під час розгляду справи, дійшов обґрунтованого висновку про те, що невжиття заходів забезпечення позову може ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду.
Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про те, що вона не є стороною у даній справі, однак оскаржуваною ухвалою порушуються її права як власника спірної земельної ділянки, колегія суддів оцінює критично, так як 23 вересеня 2021 року ОСОБА_1 залучена судом першої інстанції до участі у справі у якості співвідповідача, що підтверджується інформацією про стан розгляду справи, розміщеному на офіційному сайті Судова влада України (court.gov.ua) та не заперечується представником ОСОБА_1 - адвокатом Сампарою Н.М. 
Той факт, що на момент прийняття судового рішення про забезпечення позову ОСОБА_1 ще не була залучена до участі у справі, не може бути підставою для висновку про наявність підстав для скасування ухвали про забезпечення позову, враховуючи наступне.
Провадження у даній цивільній справі було відкрито 6 серпня 2021 року.
Відповідачка ОСОБА_3 повідомила суд першої інстанції про те, що 19.08.2021 року відчужила предмет спору іншій особі та подала витяг із Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстрацію прав власності.
31.08.2021 року було подану заяву про забезпечення позову, яка відповідно до вимог ч.1 ст. 153 ЦПК України підлягає розгляду не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.
За вказаних обставин накладення арешту на майно, яке є предметом спору, до залучення до участі у справі нового власника, з подальшим вирішенням такого питання, не порушує прав ОСОБА_1 . 
Доводи ОСОБА_1 про обмеження її у здійсненні прав власника є голослівними, оскільки на запитання суду апеляційної інстанції адвокат Сампара Н.М. пояснила, що жодних обмежень ОСОБА_1 в користуванні земельною ділянкою (цільове призначення якої — для ведення особистого селянського господарства), її обробітку, тощо, не було.
Крім цього, вжиті судом заходи є тимчасовими.
За таких обставин, колегія суддів вважає, що ухвала є законною та обґрунтованою, підстав для її скасування немає.
На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 382-384 ЦПК України, суд апеляційної інстанції,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну ОСОБА_1 — залишити без задоволення.
Ухвалу Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 2 вересня 2021 року — залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і не підлягає оскарженню в касаційному порядку.
Повний текст постанови складено 12 листопада 2021 року.

Головуюча
Судді