КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
======================================================================
Справа №752/9375/21                                                                                   Головуючий у І інстанції Плахотнюк К.Г.
Провадження №22-ц/824/15961/2021                                                           Головуючий у 2 інстанції Голуб С.А.
П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
 
02 грудня 2021 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:
судді-доповідача                              Голуб С.А.,  
            суддів:                                               Писаної Т.О., Таргоній Д.О., 
            розглянувши у в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи в приміщенні Київського апеляційного суду в м. Києві за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 13 липня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів,
ВСТАНОВИВ:
 
У квітні 2021 року позивач звернулася до суду першої інстанції з вказаним позовом посилаючись на те, що сторони перебували у шлюбі з 20 грудня 2019 року. Від шлюбу мають малолітню дочку - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Дитина проживає разом з позивачем за адресою: АДРЕСА_1 . Шлюбні відносини припинені з березня 2021 року, після чого відповідач не бере участі у вихованні дитини, а також її матеріальному забезпечені, незважаючи на те, що є працездатним.
На підставі викладеного в позові, позивач просила суд першої інстанції стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дочки в розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 01 березня 2020 року і до досягнення дитиною повноліття, а також вирішити питання про розподіл судових витрат.
Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 13 липня 2021 року позов задоволено.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на доньку - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 12 квітня 2021 року і до досягнення дитиною повноліття або ж зміни матеріального стану сторін.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 904 грн.
Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.
В доводах апеляційної скарги, ОСОБА_1 посилається на те, що судом першої інстанції під час розгляду справи було неповно встановлено всі обставини справи, неповно досліджено докази, що призвело до невідповідності висновків суду обставинам справи.
Зокрема зазначає, що суд першої інстанції не врахував того, що позивачем не було обґрунтовано та підтверджено належними та допустимими доказами потреби  дитини в матеріальному забезпеченні саме у розмірі ј від заробітку (доходу) відповідача.  Разом із тим скаржник зазначає, що не погоджується із судовим рішенням лише в частині розміру та способу стягнення аліментів, вважаючи, що суд першої інстанції безпідставно не врахував ту обставину, що відповідач наполягав на стягнення з нього аліментів на дитину у твердій грошовій сумі в розмірі 7000 грн. щомісячно, який є достатнім для забезпечення дитині гідного рівня проживання та розвитку.
На підставі викладеного в апеляційній скарзі, ОСОБА_1 просить суд апеляційної інстанції рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким встановити розмір аліментів у твердій грошовій сумі у розмірі 7000 грн. щомісячно.
В порядку визначеному ст. 360 ЦПК України, на адресу Київського апеляційного суду надійшов відзив на апеляційну скаргу від ОСОБА_2 , в якому зазначено, що оскаржуване рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, ухваленим за повного та всебічного з`ясування обставин справи.
Додатково у відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 зазначає, що відповідач обрав не достатньо продуктивний спосіб захисту, заперечуючи проти позову, оскільки мав би довести суду, що не має постійного доходу, а тому позбавлений можливості сплачувати аліменти в розмірі ј частки доходу (заробітку), а також відповідач довів ту обставину, що належним чином та в повному обсязі виконує свій обов`язок щодо виховання та утримання дитини.
На підставі викладеного у відзиві на апеляційну скаргу, ОСОБА_2 просить суд апеляційної інстанції залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін.
Згідно зі ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Ухвалою Київського апеляційного суду від 02 грудня 2021 року справу було призначено до судового розгляду в порядку спрощеного провадження без повідомлення (виклику) сторін у справі.
Вивчивши матеріали справи, доводи викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів доходить висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з урахуванням наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено, що сторони у справі ОСОБА_2 та ОСОБА_1 є батьками малолітньої дочки - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . 
Малолітня дочка сторін у справі - ОСОБА_3 проживає разом із матір`ю за адресою: АДРЕСА_1 .
Батько дитини є працездатним, надає грошові кошти на утримання дочки у квітні, травні, червні 2021 року по 6 000 гривень.
Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що враховуючи вік дитини сторін у справі, що перебуває у періоді посиленого росту та фізичного розвитку, та можливість відповідача сплачувати аліменти на дочку, доцільним буде стягнення аліментів в розмірі, що складає 1\4 частку від заробітку (доходу) відповідача, оскільки це буде забезпечувати дитині утримання та фізичний і психологічний розвиток, постійний догляд якого потребує дитина.
Повно та всебічно дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з такого.
Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Статтею 80 ЦПК України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Статтею 180 СК України встановлено обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Відповідно до частини третьої статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.
Частина перша статті 182 СК України визначає, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 31) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 32) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.
За змістом зазначених норм права будь-які витрати на утримання дітей мають визначатись за домовленістю між батьками або за рішенням суду.
Факт відсутності у батька або матері можливості надавати дитині відповідного розміру утримання не знаходиться в переліку обставин, які враховуються судом при визначенні розмірів аліментів. Ця обставина не звільняє батьків від обов`язку по утриманню дитини.
Згідно з частиною другою та третьою статті 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.  
Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.
Статтею 183 СК України передбачено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.
Вирішуючи спір, суд першої інстанції з дотриманням вимог статей 263-265 ЦПК України правильно встановив правовідносини, що склалися між сторонами, повно, всебічно та об`єктивно з`ясував обставини справи, загалом надав правильну правову оцінку заявленим сторонами доводам та наданим доказам і дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позову.
Заперечуючи проти способу стягнення аліментів, відповідач не надав суду доказів щодо того, від має мінливий, нестабільний дохід, що унеможливить виконання рішення суду, яким стягнуто аліменти в частці від заробітку (доходу) відповідача. Окрім того, нормами сімейного законодавства не обмежується право одержувача аліментів самостійно обирати спосіб стягнення аліментів. У даному випадку позивач скористалась своїм правом та вважала доцільним стягувати аліменти з відповіла саме в частці від доходу (заробітку) відповідача.
Окрім того, змінивши спосіб присудження аліментів, суд вийде за межі позовних вимог, що є недопустимим, так як положення частини третьої статті 181 СК України передбачено, що спосіб стягнення коштів на утримання дитини визначається за вибором того з батьків, разом з яким проживає дитина.
З урахуванням викладеного та наявних в матеріалах справи доказів, суд першої інстанції правильно зазначив, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини та вірно визначився з розміром таких аліментів, які б забезпечили дитині належний та достатній розвиток.
При цьому, нормами чинного законодавства передбачено, що визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками розмір аліментів, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
Таким чином, відповідач у своїй апеляційні скарзі не навів обставин, які б спростовували висновки суду першої інстанції щодо визначеного розміру та способу стягнення аліментів. 
Згідно зі ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Згідно зі ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
Згідно зі ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Враховуючи наведене та доводи апеляційної скарги, колегія суддів доходить висновку про відсутність обґрунтованих правових підстав для скасування оскаржуваного рішення суду з підстав, що зазначені в апеляційній скарзі, таким чином апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.
Керуючись ст.ст. 80, 81, 367, 369, 374, 375 України, суд
 
П О С Т А Н О В И В:
 
Апеляційну скаргу ОСОБА_1  залишити без задоволення.
Рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 13 липня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків встановлених ст. 389 ЦПК України.

Суддя-доповідач

Судді: