УХВАЛА

14 грудня 2021 року 
м. Київ

Справа №  910/20484/20 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Малашенкової Т.М. (головуючий), Бенедисюка І.М., Колос І.Б.,

розглянувши матеріали касаційної скарги Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Південно-Західна залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" (далі - АТ "Укрзалізниця", відповідач, скаржник)
на рішення Господарського суду міста Києва від 25.05.2021  та
постанову Північного апеляційного господарського суду від 05.10.2021

у справі № 910/20484/20
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробничо-комерційна компанія "Альянсремтрактор" (далі - ТОВ "ВКК "Альянсремтрактор", позивач)
до АТ "Укрзалізниця"
про стягнення 1 158 764,50 грн,

ВСТАНОВИВ:

АТ "Укрзалізниця" 17.11.2021 (згідно з поштовими відмітками на конверті) звернулося до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду з касаційною скаргою,  в якій просить, зокрема скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 25.05.2021 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 05.10.2021 у справі № 910/20484/20; прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. Також скаржник просить зупинити виконання оскаржуваних судових рішень у даній справі до закінчення касаційного провадження.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 24.11.2021 для розгляду касаційної скарги у справі № 910/20484/20 визначено колегію суддів у складі: Малашенкової  Т.М. - головуючий, Бенедисюка І.М., Колос І.Б.

Ухвалою Верховного Суду від 29.11.2021 касаційну скаргу АТ "Укрзалізниця" у справі №  910/20484/20 залишено без руху; надано скаржнику строк тривалістю 10 днів з дня вручення копії ухвали для усунення недоліків касаційної скарги шляхом надання документу на підтвердження сплати судового збору в розмірі 34 762,94 грн, який має бути перерахований за реквізитами рахунку для зарахування до Державного бюджету України судового збору за розгляд справ Верховним Судом.

Копію ухвали суду від 29.11.2021 отримано АТ "Укрзалізниця"  - 07.12.2021 та регіональною філією "Південно-Західна залізниця" АТ "Укрзалізниця" - 06.12.2021, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення.

На виконання вимог ухвали Верховного Суду від 29.11.2021 у справі №  910/20484/20 АТ "Укрзалізниця" 09.12.2021 через "Скриню" Верховного Суду подано клопотання  про подання доказу сплати судового збору, яке зареєстроване канцелярією Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду - 09.12.2021. 

З огляду на викладене скаржник подав клопотання у межах строку, наданого Судом ухвалою від 29.11.2021 у справі №  910/20484/20.

До матеріалів вищевказаного клопотання скаржником додано платіжне доручення №  4264572 від 23.11.2021 про сплату  судового збору в розмірі 34 762,95 грн.

Згідно з інформацією у виписці про зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України, кошти у сумі 34 762,95 грн, сплачені відповідно до платіжного доручення №  4264572 від 23.11.2021 - зараховано до спеціального фонду Державного бюджету України.

За таких обставин, Касаційний господарський суд дійшов висновку, що скаржником на виконання вимог ухвали Верховного Суду від 29.11.2021 у справі №  910/20484/20 усунуто недоліки касаційної скарги.  

Згідно з частиною третьою статті 174 ГПК України якщо позивач усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, вона вважається поданою у день первинного її подання до господарського суду та приймається до розгляду, про що суд постановляє ухвалу в порядку, встановленому статтею 176 цього Кодексу.

Відповідно до частини четвертої статті 294 ГПК в ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються підстава (підстави) відкриття касаційного провадження.

У поданій касаційній скарзі АТ "Укрзалізниця" зазначає, що судами попередніх інстанцій порушено норми процесуального права, а саме статті 76, 80, 86, 202, 236, 238 ГПК України, та матеріального права, а саме статті 6, 204, 604, 627, 612, 615, 624, 631, 849, 854 Цивільного кодексу України (далі ЦК України), статті 193, 220, 235, 237 Господарського кодексу України (далі ГК України), призвело до неповного з`ясування обставин справи та ухвалення незаконних рішень.

При цьому, підставами касаційного оскарження судових рішень у даній справі скаржник визначає пункти 1 та 3 частини другої статті 287  ГПК України.

Із посиланням на пункт 1 частини другої статті 287 ГПК України  АТ "Укрзалізниця"  у касаційній скарзі вказує, що суди попередніх інстанцій в оскаржуваних судових рішеннях не вірно застосували норми матеріального права - статі 653, 612, 615, 849 ЦК України, без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду від 19.11.2019 у справі №916/2368/18 щодо застосування статті 849 ЦК України.

Із посиланням на пункт 3 частини другої статті 287 ГПК України  АТ "Укрзалізниця" зазначає, що відсутній правовий висновок Верховного Суду щодо застосування статті 604 ЦК України стосовно припинення зобов`язання за домовленістю сторін та щодо застосування статей 235, 237 ЦК України щодо оперативно-господарської санкції у вигляді відмови від оплати за зобов`язанням у випадку неналежного виконання зобов`язання стороною.

З огляду на викладене касаційна скарга АТ "Укрзалізниця" подана із додержанням вимог пункту 5 частини другої статті 290 ГПК України.

Крім того, в тексті касаційної скарги міститься клопотання про зупинення виконання рішення Господарського суду міста Києва від 25.05.2021 та постанови Північного апеляційного господарського суду від 05.10.2021 у справі № 910/20484/20, яке мотивоване тим, що оскаржувані судові рішення прийняті протиправно з порушенням вимог матеріального та процесуального права, тому підлягають скасуванню, проте згідно з даного рішення з позивача (100% акцій якого належать Державі) будуть безпідставно стягнуті значні кошти (державне майно), зокрема основний борг у сумі 505  345,00 грн, інфляційні втрати у сумі 55  587,95 грн та 3 % річних у сумі 30  613,15  грн.

Згідно з частиною першою статті 332 ГПК України суд касаційної інстанції за заявою учасника справи або за своєю ініціативою може зупинити виконання оскарженого рішення суду або зупинити його дію (якщо рішення не передбачає примусового виконання) до закінчення його перегляду в касаційному порядку.

Заява про зупинення виконання судових рішень повинна містити не лише посилання на правові норми, що надають суду можливість здійснити таку процесуальну дію, а й бути обґрунтованою посиланням на конкретні обставини (утруднення повторного розгляду справи, перешкоди у здійсненні повороту виконання, запобігання порушенню прав осіб, які брали/не брали участі у розгляді справи, але рішенням суду вирішено питання про їх права та обов`язки) та наявністю доказів в підтвердження таких обставин (ухвала Великої Палати Верховного Суду від 28.10.2019 у справі №  904/94/19).

Суд, вирішуючи питання про зупинення виконання судового рішення або зупинення його дії, враховує необхідність у цьому, зокрема, у разі ймовірності утруднення повторного розгляду справи внаслідок можливого скасування судового рішення, необхідності забезпечення збалансованості інтересів сторін, запобігання порушенню прав осіб, які брали участь у справі, а також осіб, які не брали такої участі, але рішенням суду вирішено питання про їх права, свободи чи обов`язки тощо.

У разі зміни або скасування судового рішення після його виконання статтею 333 ГПК України унормовано вирішення питання про поворот виконання рішення, постанови. 

Так, проведення виконавчих дій не є безумовною підставою для зупинення судом касаційної інстанції виконання (дії) оскаржуваних рішень суду першої та апеляційної інстанцій, що набрали законної сили і є обов`язковими до виконання (стаття 1291 Конституції України, стаття 326 ГПК України).

Суд має право зупинити виконання судових рішень, зокрема, якщо кінцеве рішення невідворотне та його негайне виконання може завдати значної шкоди. При цьому сторона, проти якої ухвалено судове рішення у справі, має обґрунтувати свою заяву належним чином і навести обґрунтування його вимог та довести, що захист його прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для відновлення порушених прав необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, або буде неможливим повернення виконання судових рішень або зупинення їх дії у разі, якщо вони будуть скасовані. 

Разом з тим в ухвалі про зупинення виконання судового рішення суд не вправі обґрунтовувати своє рішення припущеннями, суд має навести підстави для такого зупинення.

Саме по собі твердження скаржника, що судові рішення прийнятті з порушенням не свідчать про автоматичне необхідність їх зупинення. Право на оскарження само по собі не є причиною зупинення виконання судового рішення. 

Слід зауважити, що за змістом статті 7 ГПК України правосуддя в господарських судах здійснюється на засадах рівності всіх юридичних осіб незалежно від організаційно-правової форми, форми власності, підпорядкування, місцезнаходження, місця створення та реєстрації, законодавства, відповідно до якого створена юридична особа, та інших обставин; рівності фізичних та юридичних осіб незалежно від будь-яких ознак чи обставин. 

Відповідно до частини першої статті 46 ГПК України сторони користуються рівними процесуальними правами.

Крім того, Касаційний господарський суд враховує те, що необґрунтовано тривала затримка у виконанні обов`язкового для виконання судового рішення може становити порушення вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, учасником якої є Україна, стосовно права на доступ до суду. 

Європейський суд з прав людини в рішенні від 20.07.2004 у справі "Шмалько проти України" (№ 60750/00, § 43, ЄСПЛ, 20 липня 2004 року) вказав, що право на виконання судового рішення є складовою права на судовий захист, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду.

Враховуючи викладене, Верховний Суд вважає наведені доводи не достатньо переконливими та аргументованими, документально явно не підтверджено щодо неможливості повороту, тому відмовляє у задоволенні клопотання АТ "Українська залізниця" про зупинення виконання рішення Господарського суду міста Києва від 25.05.2021 та постанови Північного апеляційного господарського суду від 05.10.2021 у справі № 910/20484/20 до закінчення касаційного провадження.

Отже, на момент відкриття касаційного провадження доводи касаційної скарги не є очевидно неприйнятними, а відтак подані матеріали достатні для касаційного розгляду на підставі пунктів 1, 3 частини другої статті 287 ГПК України.

Керуючись статтями 234, 235, 287, 294, 301, 332 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

1. Відкрити касаційне провадження у справі № 910/20484/20 за касаційною скаргою Акціонерного товариства "Українська залізниця" на рішення Господарського суду міста Києва від 25.05.2021 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 05.10.2021 у справі № 910/20484/20.

2. Призначити розгляд касаційної скарги у засіданні Верховного Суду Касаційного господарського суду на  13 січня 2022 року о  14:40   у приміщенні суду за адресою: м.  Київ, вул. О. Копиленка, 6, зал судових засідань № 302 (третій поверх).

3. У задоволенні клопотання Акціонерного товариства "Українська залізниця" про зупинення виконання рішення Господарського суду міста Києва від 25.05.2021 та постанови Північного апеляційного господарського суду від 05.10.2021 у справі №  910/20484/20 - відмовити.

4. Учасники справи мають право подати відзиви на касаційну скаргу до 30 грудня 2021 року до Верховного Суду Касаційного господарського суду за адресою: 01016, м.  Київ, вул. О.Копиленка, 6.

5. Довести до відома учасників справи, що їх явка в судове засідання є необов`язковою. 

6. Повідомити учасників справи, що з 05 жовтня 2021 року офіційно розпочали функціонування три підсистеми (модулі) Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи: «Електронний кабінет», «Електронний суд», підсистема відеоконференцзв`язку, у зв`язку з чим, відповідно до частини шостої статті 6 ГПК України адвокати, нотаріуси, приватні виконавці, арбітражні керуючі, судові експерти, державні органи, органи місцевого самоврядування та суб`єкти господарювання державного та комунального секторів економіки реєструють офіційні електронні адреси в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі в обов`язковому порядку. Інші особи реєструють свої офіційні електронні адреси в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі в добровільному порядку.

7. Витребувати матеріали справи № 910/20484/20 з Господарського суду міста Києва   / Північного апеляційного господарського суду.

8. Копію даної ухвали надіслати до Господарського суду міста Києва та Північного  апеляційного господарського суду для виконання. 

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя                                                                                              Т. Малашенкова

Суддя                                                                                               І. Бенедисюк

Суддя                                                                                               І. Колос