ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
30 листопада 2021 року           справа №200/5031/21 

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Сіваченка І.В., суддів: Блохіна А.А., Гаврищук Т.Г., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Слобожанської митниці Держмитслужби на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 29 червня 2021 року (повне судове рішення складено 29 червня 2021 року в м. Слов`янську) у справі № 200/5031/21 (суддя в І інстанції Крилова М.М.) за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ІМПОРТ ТРАСТ-КОМПАНІ" до Слобожанської митниці Держмитслужби про визнання протиправними та скасування рішень про коригування,

                                                   УСТАНОВИВ:

27 квітня 2021 року до Донецького окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов  Товариства з обмеженою відповідальністю «ІМПОРТ ТРАСТ-КОМПАНІ» (далі – ТОВ «ІМПОРТ ТРАСТ-КОМПАНІ») до Слобожанської митниці Держмитслужби (далі – Митниця) про:
- визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості товарів № UA807000/2021/000037/2 від 18 січня 2021 року;
- визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості товарів № UA807000/2021/000009/2 від 19 січня 2021 року.
Позовні вимоги обґрунтовані безпідставністю прийнятих митним органом рішень про коригування митної вартості товарів та визначення митної вартості за резервним методом, оскільки декларантом надано всі необхідні документи для визначення митної вартості товару за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції). Зазначає, що поставки товарів здійснюються за прямими контрактами з виробниками товарів на умовах поставки FOB, розмитнюються в різних регіонах України та вже ввозились раніше в Україну.
Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 29 червня 2021 року позов задоволено.
Визнано протиправними та скасовано рішення відповідача про коригування митної вартості товарів № UA 807000/2021/222237/2 від 18 січня 2021 року та № UA 807000/2021/000009/2 від 19 січня 2021 року.
Стягнуто на користь позивача витрати на правову допомогу у розмірі 3 000,00 грн та по сплаті судового збору в розмірі 4520,23 грн за рахунок коштів Митниці.
Не погодившись з таким судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення місцевого суду, прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права. 
В обґрунтування апеляційної скарги зазначив, що через спрацювання АСАУР щодо можливого заниження митної вартості та вирішення складного випадку визначення митної вартості по товарів до відділу митної вартості класифікації та товарів був направлений запит щодо вирішення вищезазначеного випадку за митними деклараціями. За результатами аналізу та співставлення вказаних документів були встановлені певні обставини по митним деклараціям, які викликали обґрунтовані сумніви, щодо заявлених декларантом митної вартості товару. У зв`язку з чим був відправлений запит для отримання додаткових документів від декларанта відповідно до ч. 3 ста. 53 Митного Кодексу України (далі – МК України), проте декларантом документів подано не було. Тому, вищенаведені обставини, виключають можливість для митного органу визнати заявлену  декларантом та розраховану за основним методом митну вартість товару.
У відзиві на апеляційну скаргу відповідачем висловлено згоду з висновками місцевого суду та прохання залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення – без змін.
Всі особи, які беруть участь в справі, до апеляційного суду не прибули, тому апеляційне провадження здійснено в порядку письмового провадження.
Відповідно до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України (далі – КАС України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає за необхідне вимоги, викладені в апеляційній скарзі, залишити без задоволення, з наступних підстав.
Судами першої та апеляційної інстанції встановлено наступне.
Позивач – ТОВ «ІМПОРТ ТРАСТ-КОМПАНІ», код ЄДРПОУ 42495453, місцезнаходження юридичної особи: Донецька область, м. Маріуполь, вул. Громової, буд. 59. Основний вид економічної діяльності – оптова торгівля деталями та приладдям для автотранспортних засобів, що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.
04 січня 2021 року між сторонами ТОВ «ХОРС БРОК ЛОГИСТИК» (виконувач) та ТОВ «ІМПОРТ ТРАСТ-КОМПАНІ» (замовник) укладений договір поручення № 04/01-21. Відповідно до п.1.1 договору замовник доручає, а  виконавець приймає на себе обов`язків після отримання відповідного завдання від замовника, у відповідності положень МК України, надавати послуги з митного оформлення  вантажу замовника.
22 жовтня 2018 року між ТОВ «ІМПОРТ ТРАСТ-КОМПАНІ» (покупець) та WENZHOU ZHONGBANG MOTOR VEHICLE CO.,LTD (продавець) укладений контракт № ITC-006.
Згідно з п. 5.6 при тлумаченні дійсного Контракту мають силу Міжнародні комерційні терміни «Інкотермс-2010»  у діючій редакції.
Згідно з п. 2.1 – ціни на «Товар» встановлюється у доларах США – USD ($) та вказуються у специфікаціях, які оформляються на кожну поставку.
Пункт 2.2. Контракту – загальна сума Контракту становить суму усіх специфікацій підписаних сторонами у рамках даного Контракту.
Відповідно до п. 4.1 розрахунки поставляються  за справжнім контрактом в наступному порядку:
4.1.1 – після підписання Контракту «Сторони» складають та підписують специфікацію з узгодженим переліком та вартістю «Товару».
4.1.2 «Покупець» виробляє оплату вартості партії Товару, на протязі 180 днів з дати поставки Товару, на умовах, вказаних в п.п. 5.1, 5.4 Контракта.
4.1.3 «Покупець» перераховує грошові засоби на банківський рахунок «Продавця», вказаний в п. 15 справжнього Контракту, за допомогою банківського переказу в USD($).
Декларантом Товариством з обмеженою відповідальністю «ХОРС БРОК ЛОГІСТИК» в інтересах позивача ТОВ "ІМПОРТ ТРАСТ-КОМПАНІ", на підставі договору про надання послуг митного брокера №04/01-21 від 04.01.2021, було подано до ВМВ та КТ УАМ, МВ та КТ Митного поста «Харків-товарний» Слобожанської митниці Держмитслужби ЕМД UA8071700/2021/002058 від 18.01.10.2021 р.
Декларантом ТОВ «ХОРС БРОК ЛОГІСТИК» в інтересах позивача ТОВ "ІМПОРТ ТРАСТ-КОМПАНІ" було отримано рішення про коригування митної вартості товарів № UA807000/2021/000037/2 від 18.01.2021, в якому зазначено, що «заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано на підставі вимог ст.ст.54,55,57,58,59,60,62,63 МК України з наступних причин: 
- невідповідність обраного декларантом методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 МК України, в зв`язку з тим, що використані декларантом відомості не підтверджені в повній мірі документально, а також в зв`язку з тим, що документи подані декларантом та зазначені у частині другій статті 53 МК України, не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, а також в зв`язку з ненаданням декларантом всіх витребуваних додаткових документів, передбачених п.3 ст.53 МК України, та вимогою декларанта надати рішення про коригування митної вартості;
- не надана декларантом (відсутня у розпорядженні митного органу) інформація щодо угод на ідентичні товари;
- не надана декларантом (відсутня у розпорядженні митного органу) інформація щодо угод на подібні товари;
- не надана декларантом (відсутня у розпорядженні митного органу) інформація щодо ідентичних чи подібних товарів, які продаються на митній території України у незмінному стані; 
- відсутні дані щодо витрат на виплату комісійних винагород, звичайних надбавок на прибуток та загальних витрат у зв`язку з продажем на митній території України; 
- відсутні дані щодо витрат понесених в Україні на навантаження, вивантаження, транспортування, страхування;
- не надана декларантом (відсутня у розпорядженні митного органу) інформація та документи, які мали вплив на процес формування ціни товару: на матеріал та витрат понесених виробником в зв`язку з виробництвом товарів; витрат на завантаження, вивантаження, страхування, транспортування до місця перетинання митного кордону України; прибутку, що одержує експортер у результаті поставки в Україну.
Джерелом інформації для даного Рішення є наявна в митному органі цінова інформація з врахуванням спрацювання ризику АСАУР за фактами митних оформлень ЄАІС: МД №UA100340/2020/522883 від 21.12.2020. При прийнятті даного Рішення застосовані Методичні рекомендації щодо роботи посадових осіб органів доходів і зборів з аналізу, виявлення та оцінки ризиків при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України, затверджені наказом ДФС України від 11.09.15 №689.
Коригування митної вартості здійснено Харківською митницею ДФС за другорядним методом (резервним методом) у відповідності до статті 64 Митного кодексу України. Розрахунок митної вартості складає: тов.№1 - 6,27 дол.США/кг.
30 грудня 2018 року між ТОВ «ІМПОРТ ТРАСТ-КОМПАНІ» (покупець) та ZHUECHENG CITY JIANGSHAN INDUSTRISL AND TRADING CO., LTD (продавець) укладений контракт № ITC-018.  
Згідно з п. 5.6 при тлумаченні дійсного Контракту мають силу Міжнародні комерційні терміни «Інкотермс-2010»  у діючій редакції.
Згідно з п. 2.1 – ціни на «Товар» встановлюється у доларах США – USD ($) та вказуються у специфікаціях, які оформляються на кожну поставку.
Пункт 2.2. Контракту – загальна сума Контракту становить суму усіх специфікацій підписаних сторонами у рамках даного Контракту.
Відповідно до п. 4.1 розрахунки поставляються  за справжнім контрактом в наступному порядку:
4.1.1 – після підписання Контракту «Сторони» складають та підписують специфікацію з узгодженим переліком та вартістю «Товару»;
4.1.2 «Покупець» виробляє оплату вартості партії Товару, на протязі 180 днів з дати поставки Товара, на умовах, вказаних в п.п. 5.1, 5.4 Контракту.
4.1.3 «Покупець» перераховує грошові засоби на банківський рахунок «Продавця», вказаний в п. 15 справжнього Контракту, за допомогою банківського переказу в USD($).
Декларантом Товариство з обмеженою відповідальністю «ХОРС БРОК ЛОГІСТИК» в інтересах позивача ТОВ "ІМПОРТ ТРАСТ-КОМПАНІ", на підставі договору про надання послуг митного брокера №04/01-21 від 04.01.2021, було подано до ВМВ та КТ УАМ, МВ та КТ Митного поста «Харків-товарний» Слобожанської митниці Держмитслужби ЕМД UA8071700/2021/002064 від 18.01.10.2021 р. в якому зазначено, що «заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано на підставі вимог ст..ст.54,55,57,58,59,60,62,63 Митного кодексу України з наступних причин: 
- невідповідність обраного декларантом методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 МК України, в зв`язку з тим, що використані декларантом відомості не підтверджені в повній мірі документально, а також в зв`язку з тим, що документи подані декларантом та зазначені у частині другій статті 53 МК України, не містять розбіжності який мають вплив на правильність визначення митної вартості (умови поставки FOB NINGBO зазначені в інвойсі № 20201130-1 від 30.11.2020, та специфікація № 6 від 30.11.2020 до контракту ІТС – 018 від 30.11.2020 не співпадають з умовами поставки FOB QINGDAO у ВМД, яка подана для митного оформлення) та не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, зокрема не надано договір перевезення товару, не надано митної декларації країни відправника, наявне значення зниження фактурної вартості (відсутні відомості щодо обґрунтування зменшення вартості товару), не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, а також в зв`язку з ненаданням декларантом всіх витребуваних додаткових документів, передбачених п.3 ст.53 МК України, та вимогою декларанта надати рішення про коригування митної вартості. 
- не надана декларантом (відсутня у розпорядженні митного органу) інформація щодо угод на ідентичні товари;
- не надана декларантом (відсутня у розпорядженні митного органу) інформація щодо угод на подібні товари;
-  не надана декларантом (відсутня у розпорядженні митного органу) інформація щодо ідентичних чи подібних товарів, які продаються на митній території України у незмінному стані; 
- відсутні дані щодо витрат на виплату комісійних винагород, звичайних надбавок на прибуток та загальних витрат у зв`язку з продажем на митній території України; 
- відсутні дані щодо витрат понесених в Україні на навантаження, вивантаження, транспортування, страхування;
- не надана декларантом (відсутня у розпорядженні митного органу) інформація та документи, які мали вплив на процес формування ціни товару: на матеріал та витрат понесених виробником в зв`язку з виробництвом товарів; витрат на завантаження, вивантаження, страхування, транспортування до місця перетинання митного кордону України; -прибутку, що одержує експортер у результаті поставки в Україну.
Джерелом інформації для даного Рішення є наявна в митному органі цінова інформація з врахуванням спрацювання ризику АСАУР за фактами митних оформлень ЄАІС: МД № 209140/2020/120518 від 16.12.2020, № 209140/2020/117112 від 08.12.2020, № 5000070/2020/504629 від 19.12.2020. При прийнятті даного Рішення застосовані Методичні рекомендації щодо роботи посадових осіб органів доходів і зборів з аналізу, виявлення та оцінки ризиків при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України, затверджені наказом ДФС України від 11.09.15 №689.
Коригування митної вартості здійснено за другорядним методом (резервним методом) у відповідності до статті 64 МК України. Розрахунок митної вартості складає: тов.№1 - 7,50 дол.США/кг. Або разом = 15876,00 дол. США, тов.№2 - 5,00 дол. США/кг або разом = 11045,00 дол. США, тов.№ 3 - 4,41 дол.США/кг. Або разом = 9194,85 дол. США.
Судом встановлено, що загальна різниця між сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною декларантом (уповноваженою ним особою), та сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною митним органом у оскаржених рішеннях, становила 301348,19 грн.
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, суд зазначає наступне.
Досліджуючи надані сторонами докази, аналізуючи наведені міркування та заперечення, оцінюючи їх в сукупності, суд бере до уваги наступне.
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.
Згідно зі ст. 49 МК України, митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 52 МК України, заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.
Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів; 2) подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням органу доходів і зборів додаткової інформації.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 53 МК України, у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.
Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.
З аналізу ч. 1, ч. 2 ст. 53 МК України вбачається, що Митним кодексом передбачено вичерпний перелік документів, що подається декларантом органу доходів і зборів для підтвердження заявленої митної вартості товарів та обраного методу її визначення.
Дана норма кореспондується з положеннями ч. 3 ст. 318 МК України, якою встановлено, що митний контроль передбачає виконання органами доходів і зборів мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи.
За змістом ч. 3 ст. 53 МК України передбачено, що у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.
Згідно з ч. 4 ст. 53 МК України, у разі якщо орган доходів і зборів має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв`язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів, крім документів, зазначених у частинах другій та третій цієї статті, подає (за наявності) такі документи: 1) виписку з бухгалтерських та банківських документів покупця, що стосуються відчуження оцінюваних товарів, ідентичних та/або подібних (аналогічних) товарів на території України; 2) довідкову інформацію щодо вартості у країні-експортері товарів, що є ідентичними та/або подібними (аналогічними) оцінюваним товарам; 3) розрахунок ціни (калькуляцію).
Згідно з ч. 5 ст. 54 МК України, орган доходів і зборів з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право: 1) упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості; 2) у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості; 3) у випадках, встановлених цим Кодексом, здійснювати коригування заявленої митної вартості товарів; 4) проводити в порядку, визначеному статтями 345 - 354 цього Кодексу, перевірки правильності визначення митної вартості товарів після їх випуску; 5) звертатися до органів доходів і зборів інших країн із запитами щодо надання відомостей, необхідних для підтвердження достовірності заявленої митної вартості; 6) застосовувати інші передбачені цим Кодексом форми митного контролю.
За змістом ч. 6 ст. 54 МК України, орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до органу доходів і зборів документально підтвердженої офіційної інформації органів доходів і зборів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 55 МК України, рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.
Прийняте органом доходів і зборів письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: 1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; 2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; 3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана органом доходів і зборів; 4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої органом доходів і зборів, та фактів, які вплинули на таке коригування; 5) інформацію про: а) право декларанта або уповноваженої ним особи на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються: у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною органом доходів і зборів; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу X цього Кодексу в розмірі, визначеному органом доходів і зборів відповідно до частини сьомої цієї статті; б) право декларанта або уповноваженої ним особи оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості до органу вищого рівня відповідно до глави 4 цього Кодексу або до суду.
Відповідно до ч.ч. 7, 8 ст. 55 МК України, у випадку незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування заявленої митної вартості товарів орган доходів і зборів за зверненням декларанта або уповноваженої ним особи випускає товари, що декларуються, у вільний обіг за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю цих товарів, визначеною декларантом або уповноваженою ним особою, та забезпечення сплати різниці між сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною декларантом або уповноваженою ним особою, та сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною органом доходів і зборів, шляхом надання гарантій відповідно до розділу X цього Кодексу. Строк дії таких гарантій не може перевищувати 90 календарних днів з дня випуску товарів.
Протягом 80 днів з дня випуску товарів декларант або уповноважена ним особа може надати органу доходів і зборів додаткові документи для підтвердження заявленої ним митної вартості товарів, що декларуються.
За змістом ч. 9 ст. 55 МК України, у разі надання декларантом або уповноваженою ним особою додаткових документів орган доходів і зборів розглядає подані додаткові документи і протягом 5 робочих днів з дати їх подання виносить письмове рішення щодо визнання заявленої митної вартості та скасовує рішення про коригування заявленої митної вартості або надає обґрунтовану відмову у визнанні заявленої митної вартості з урахуванням додаткових документів. У такому випадку надана фінансова гарантія відповідно повертається (вивільняється) або реалізується в порядку та у строки, визначені цим Кодексом.
Згідно зі ст. 57 МК України, визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.
Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).
Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.
Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій орган доходів і зборів та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.
У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу.
При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.
Методи на основі віднімання та додавання вартості (обчислена вартість) можуть застосовуватися у будь-якій послідовності на прохання декларанта або уповноваженої ним особи.
У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.
Згідно з ч. 2 ст. 58 МК України, метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.
За змістом ч.ч. 4, 5 ст. 58 МК України, митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті.
Ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.
Аналіз наведених законодавчих норм дає підстави для висновку про те, що орган доходів і зборів при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості зобов`язаний перевірити складові числового значення митної вартості, правильність розрахунку, здійсненого декларантом, упевнитись у достовірності та точності заяв, документів чи розрахунків, поданих декларантом, а також відсутності обмежень для визначення митної вартості за ціною договору, наведених у статті 58 МК України.
Митний орган має право відійти від наведених вище законодавчих обмежень, що пов`язують з перевіркою основного переліку документів, які підтверджують митну вартість, та витребувати від декларанта додаткові документи лише, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, адже такі вади не дозволяють митному органу законно здійснити визначений законом мінімум митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи для розмитнення задекларованого товару.
Отже, з огляду на законодавчо встановлену компетенцію митниці при перевірці митної вартості імпортованих товарів, зазначені розбіжності повинні бути не будь-якими, а лише тими, що стосуються числового значення заявленої митної вартості чи розрахунку митної вартості здійсненої декларантом.
Частина 2 ст. 64 МК України встановлює, що митна вартість, визначена згідно з положеннями цієї статті, повинна ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) органами доходів і зборів митних вартостях.
У свою чергу, ненаведення митницею в рішеннях про коригування митної вартості товарів належних та допустимих доказів того, що документи, подані декларантом для митного оформлення товару, є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації, витребування митницею додаткових документів без зазначення обставин, які ці документи повинні підтвердити, свідчать про протиправність рішення щодо застосування іншого, ніж основний метод, визначення митної вартості товарів.
Аналогічної правової позиції дотримується Верховний Суд у постановах від 09.04.2019 у справі №826/10733/15 та від 19.02.2019 у справі №826/2312/16.
Як встановлено судом, митну вартість придбаного позивачем товару, що вказана декларантом у митній декларації /2021/002058 від 18.01.10.2021 та UA8071700/2021/002058 від 18.01.2021, визначено за основним методом, а до самої митної декларації декларантом подано необхідні документи для підтвердження заявлених відомостей про митну вартість товару за ціною договору, копії яких наявні в матеріалах справи а саме:
На підтвердження заявленої митної вартості позивач, разом із митною декларацією ЕМД UA 8071700/2021/002058 від 18.01.2021  надав копії наступних документів: пакувальний лист - PL-ITC-05122020 від 05.12.2020; рахунок-фактура (інвойс) - ІТС-СІ-05122020 від 05.12.2020; коносамент - WMS2011633А від 11.12.2020; автотранспортна накладна-8749/1 від 15.01.2021; декларація про походження товару ІТС-СІ-05122020 від 05.12.2020; рахунок-фактура про надання транспортно-експедиційних послуг від виконавця договору (контракту) про транспортно-експедиційні послуги № 160 від 13.01.2021; документ, що підтверджує вартість перевезення товару № 8749.1 від 15.01.2021; доповнення до зовнішньоекономічного контракту б/н від 30.12.2018; доповнення до зовнішньоекономічного контракту додаткова угода б/н від 27.12.2019; доповнення до зовнішньоекономічного контракту - Специф № 21 від 05.12.2020; зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу, подання якого для митного оформлення не супроводжується ІТС-006 від 22.10.2018; договір про надання послуг митного брокера №04/01-21 від 04.01.2021; договір (контракт) на перевезення 07.10.2018/2570Д від 01.10.2018; інші некласифіковані документи Вагова №РК-30216668 від 14.01.2021; інші некласифіковані документи Тех.опис (фото) товару 18.01.2021. 
На підтвердження заявленої митної вартості позивач, разом із митною декларацією ЕМД UA 8071700/2021/002064 від 18.01.2021 надав копії наступних документів: пакувальний лист - б/н від 30.11.2020; рахунок-фактура (інвойс) - 20201130-1 від 30.11.2020; коносамент - WMS2011633В від 11.12.2020; Автотранспортна накладна - 8749/2 від 15.01.2021; декларація про походження товару 20201130-1 від 30.11.2020; рахунок-фактура про надання транспортно-експедиційних послуг від виконавця договору (контракту) про транспортно-експедиційні послуги № 160 від 13.01.2021; документ, що підтверджує вартість перевезення товару № 8749.2 від 13.01.2021; доповнення до зовнішньоекономічного контракту б/н від 01.10.2019; доповнення до зовнішньоекономічного контракту додаткова угода б/н від 27.12.2019; доповнення до зовнішньоекономічного контракту - Специф № 6 від 30.11.2020; зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу подання якого для митного оформлення не супроводжується ІТС-018 від 30.12.2018; Договір про надання послуг митного брокера №04/01-21 від 04.01.2021; договір (контракт) на перевезення 07.10.2018/2570Д від 01.10.2018; інші некласифіковані документи Вагова №РК-30216668 від 14.01.2021; інші некласифіковані документи Тех.документація 30.11.2020; інші некласифіковані документи Тех.опис товару 18.01.2021.
Зі змісту оскаржуваних рішень про коригування митної вартості товарів вбачається, що вони не містять наявної в митного органу конкретної інформації, яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішень про коригування митної вартості, заявленої декларантом, а перелічено лише загальні твердження щодо неможливості підтверджені в повній мірі ціни, заявленої декларантом.
За змістом оскаржуваних рішень про коригування митної вартості, відповідач використав резервний метод.
Суд погоджується з доводами відповідача відносно того, що обов`язок доведення митної вартості товару покладено на декларанта. Проте, орган доходів і зборів має виключну компетенцію в питаннях перевірки та контролю правильності обчислення декларантом митної вартості.
Як вбачається із матеріалів справи, Митницею на підставі відомостей з Єдиної автоматизованої інформаційної системи Державної митної служби України (ЄАІС), з урахуванням митних оформлень аналогічних товарів з вартістю вище ніж заявлено декларантом, митну вартість товару скориговано.
Проте, цінова інформація, викладена у Єдиній автоматизованій інформаційній системі Державної фіскальної служби України (ЄАІС), не може бути обґрунтованою підставою для коригування показників митної вартості товару, зазначених в митних деклараціях, поданих позивачем, оскільки автоматизована система аналізу та управління ризиками з об`єктивних причин не містить усієї інформації, що стосується суб`єктів зовнішньоекономічної діяльності, товарів і умов їх продажу, відтак такі дані не можуть мати першочергового значення у порівнянні з наданими декларантом первинними документами про товар.
Також, у спірному рішенні відповідачем зазначено про ненадання позивачем документів, передбачених  частинами 2-3 статті 53 Митного кодексу України.
При цьому, в своєму рішенні № UА807000/2021/000037/2 відповідач не вказав, які саме документи не були надані позивачем та відсутність яких саме документів стала підставою для висновку про неправильний вибір позивачем методу визначення митної вартості товарів. За основу для коригування митної вартості товару за резервним методом митним органом взято визнану митну вартість товару, оформленого за митною декларацією UA100340/2020/522883 від 21.12.2020.
В рішенні UA8070000/2021/000009/2 вказав, що не надано договір перевезення товару, не надано митної декларації країни відправника, наявне значення зниження фактурної вартості (відсутні відомості щодо обґрунтування зменшення вартості товару), не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. За основу для коригування митної вартості товару за резервним методом митним органом взято визнану митну вартість товару, оформленого за митними деклараціями МД № 209140/2020/120518 від 16.12.2020, № 209140/2020/117112 від 08.12.2020, № 5000070/2020/504629 від 19.12.2020.
Як вбачається з оскаржуваних рішень про коригування митної вартості товарів: «враховуючи неможливість застосування попередніх методів (обґрунтування незастосування попередніх методів направлено у консультації), митна вартість визначена із застосуванням резервного методу відповідно до статті 64 Кодексу».
Разом із тим, у зазначених рішеннях про коригування заявленої митної вартості, крім номера та дати митних декларацій, які були взяті за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, митний орган повинен також навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяги партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо та зазначити докладну інформацію і джерела, які використовувалися митним органом при визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу.
Аналогічної правової позиції дотримується Верховний Суд у постановах від 26.02.2019 у справі №808/454/18, від  19.06.2018 у справі №826/6346/16, від 31.01.2018 у справі №813/7272/13-а, від 02.03.2018 у справі №804/2997/17.
Однак, як вбачається з графи 33 оскаржуваного рішення, у ньому зазначено лише дату та номер вказаної митної декларацій, на підставі якої здійснено коригування митної вартості, що не дає підстав вважати таке рішення обґрунтованим та вмотивованим у контексті положень пунктів 2, 4 частини другої статті 55 МК України.
В порушення наведених норм МК України, оскаржуване рішення не містить: обґрунтування числового значення складових митної вартості товарів, скоригованої митним органом та фактів, які вплинули на таке коригування, зокрема, пояснень щодо зроблених коригувань на обсяг партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки. Відповідачем не зазначено митна вартість якого товару (назва, характеристики, код за УКТЗЕД) бралась за основу, торгову марку, фактурну вартість, країну експорту цього товару в Україну, виробника, маршрут транспортування товару та інші комерційні умови поставки.
Будь-яких переконливих аргументів та доказів, які б викликали обґрунтовані сумніви у достовірності проведеного позивачем розрахунку митної вартості товару за ціною договору відповідачем не наведено та не надано, a інших обставин, які б впливали на ціну задекларованої позивачем митної вартості товару судом не встановлено.
З оскаржуваних рішень вбачається, що відповідач не надав належної оцінки поданим документам та не встановив конкретних обставин та фактів, які перешкоджають митному оформленню товару за ціною договору.
Обставини, на які посилається відповідач і які були підставою для винесення оскаржуваних рішень, спростовуються матеріалами справи, всі документи, що були надані уповноваженою особою декларанта, підтверджують числові значення складових митної вартості та відомості щодо ціни, які не містять неточностей та розбіжностей, при цьому в апеляційній скарзі не обґрунтовано, в чому полягає неправильність та неповнота дослідження доказів.
Митні органи мають виключну компетенцію в питаннях перевірки та контролю правильності обчислення декларантом митної вартості. Однак, дискреційні повноваження митних органів мають законодавчі обмеження у випадку незгоди із задекларованою митною вартістю, зокрема процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою обґрунтованого вибору підстав для визначення митної вартості та обов`язок послідовного вибору методів (від першого до шостого) визначення митної вартості товарів.
Суд зазначає, що відомості з інформаційних баз даних, в даному випадку АСАУР, мають лише допоміжний інформаційний характер при прийнятті митницею відповідних рішень та з об`єктивних причин не можуть містити усієї інформації, що стосується суб`єктів зовнішньоекономічної діяльності, товарів і умов їх продажу та не можуть мати більше значення, ніж надані декларантом документи.
Спрацювання профілів ризиків АСАУР та наявність інформації про те, що ідентичні та подібні товари було оформлено у митному відношенні іншими особами за вищою митною вартістю, якщо відсутні інші законні підстави, не може бути самостійною підставою для відмови у прийняття заявленої декларантом митної вартості товарів за ціною контракту.
Окрім того, суд бере до уваги твердження позивача, не спростовані відповідачем відносно того, що по контракту №ІТС-006 покупцем - ТОВ «ІМПОРТ ТРАСТ-КОМПАНІ» подавали раніше до митних органів декларації, які були розмитнені за такими же або меншими цінами, а саме товари з кодами УКТЗЕД 8511500098 за ЕМД UA 500130/2020/218905 від 01.06.2020 та UA 500130/2020/224110 від 23.07.2020, по яким митні платежі розраховані за основним методом, ціні зазначеній в контракті, і ніяких питань і сумніві щодо заявленої митної вартості цих товарів, по цьому ж контракту у митних органів не виникало.
Відтак, враховуючи, що позивачем до Митниці надано усі необхідні документи для визначення митної вартості імпортованого товару, котрих цілком достатньо для підтвердження кількісних та вартісних показників імпортованого товару, повноти і достовірності митної вартості товару, суд дійшов висновку, що визначення відповідачем митної вартості не за основним методом визначення митної вартості товарів (за ціною договору), не є обґрунтованим, а тому суперечить основним принципам здійснення державної митної справи, визначеним статтею 8 МК України, зокрема, законності, додержання прав, та охоронюваних законом інтересів осіб, та відповідно відсутності підстав для коригування митним органом митної вартості товару.
До того ж, апелянтом не доведено та суду не надано належних доказів на підтвердження правомірності застосування до ТОВ «ІМПОРТ ТРАСТ-КОМПАНІ» саме другорядного методу визначення митної вартості - резервного, та послідовного вибору методів, як того вимагають положення частини 3 статті 57 МК України.
Крім того, однієї лише вказівки на наявність розбіжностей та недоліків у поданих документах, без роз`яснення, в чому такі розбіжності полягають, який їхній вплив на митну вартість оцінюваного товару і чому без їх усунення заявлена митна вартість не може бути визнана, недостатньо для висновку про неможливість застосування основного методу визначення митної вартості.
Таким чином, беручи до уваги вище наведене, суд першої інстанції дійшов правильного висновку щодо безпідставності та неправомірності коригування Слобожанською митницею Держмитслужби заявленої декларантом митної вартості товарів, а відтак наявності законодавчо передбачених підстав для задоволення позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «ІМПОРТ ТРАСТ-КОМПАНІ».
Згідно з частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
З урахуванням усіх доказів у справі в їх сукупності, враховуючи те, що відповідачем не доведено обґрунтованості оскаржуваного рішення, суд вважає, що наявні підстави для задоволення позовних вимог у повному обсязі.
Що стосується клопотання позивача про стягнення на його користь витрат на правову допомогу у розмірі 3000,00 грн., суд зазначає наступне.
Відповідно до ст.132 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; 3) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; 4) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 5) пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.
Згідно із ч.ч.1, 3, 6, 7, 9 ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України   при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків, тощо).
При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує:
1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;
2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;
3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо;
4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.            
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, слід враховувати, що за змістом статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України розподілу підлягають усі здійснені документально підтверджені судові витрати.
Згідно із ч.ч.1-5 ст.134 Кодексу адміністративного судочинства України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.
Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Системний аналіз наведених вище по тексту норм права дає підстави вважати, що матеріали справи повинні містити докази на підтвердження виконаних об`ємів робіт, їх кількості та видів.
На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг, акти виконаних або отриманих послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).
Даний висновок узгоджується із правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постановах від 21 березня 2018 року у справі 815/4300/17, від 11 квітня 2018 року у справі 814/698/16.
Крім того, до суду необхідно надати і детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги разом із відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена, а також із доказами, які підтверджують здійснення відповідних витрат (у разі понесення таких).
При цьому, недопустимими є документи, які не відповідають встановленим вимогам.
Таким чином, судові витрати, в тому числі витрати на правову допомогу, повинні бути пов`язані тільки з розглядом конкретної адміністративної справи, що розглядається судом, і за надання правової допомоги за визначених законом обставин: у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді.
Суд зазначає, що матеріали справи містять наступні документи на підтвердження понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу у суді, а саме: копію договору про надання правової допомоги № 01 від 11 лютого 2019 року, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю серії ЗП № 001983, Ордер серія АР № 1014307, додаткова угода № 45 від 09 лютого 2021 року до договору про надання правової допомоги № 01 від 11 лютого 2019 року, акт приймання-передачі наданих послуг по договору про надання правової допомоги № 01 від 11 лютого 2019 року від 05 квітня 2021 року, платіжне доручення № 779 на суму 3000 грн.
На переконання суду, розмір судових витрат, які позивач просить стягнути з відповідача співмірними зі складністю справи, обсягом виконаних адвокатом робіт, часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт.
Отже, місцевий суд дійшов вірного висновку про  стягнення на користь позивача витрати на правову допомогу в розмірі 3000, 00 грн.
Також, на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в розмірі 4520,23 грн.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду – без змін, якщо визнає, що суд правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Підстави для відшкодування судових витрат апелянта відсутні.
Керуючись статтями 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України,-

                                                          ПОСТАНОВИВ: 

Апеляційну скаргу Слобожанської митниці Держмитслужби – залишити без задоволення.
Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 29 червня 2021 року у справі № 200/5031/21 – залишити без змін.
Повне судове рішення – 30 листопада 2021 року.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому статтею 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя                                                                       І. В. Сіваченко

Судді                                                                                  А. А. Блохін 

                                                                                                                                                                                                                                      Т. Г. Гаврищук