ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

07 грудня 2021 року 	м. Дніпро	справа № 160/5285/21	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді  Кругового О.О. (доповідач),
                               суддів:  Баранник Н.П., Шлай А.В.,     
за участю секретаря судового засідання Іотової А.О. 
за уіастю:
          позивача: ОСОБА_1 ,
          представника відповідача: Кушнірук Н.В.
          розглянувши у відкритому судовому засіданні  в місті Дніпро  апеляційну скаргу ОСОБА_1   
на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду    від 16 серпня  2021   року, (суддя суду першої інстанції Луніна О.С.), прийняте в порядку письмового провадження в місті Дніпрі, в адміністративній справі №160/5285/21   за позовом   ОСОБА_1 до  Дніпропетровської обласної державної адміністрації в особі Регіональної комісії з визначення статусу осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи та інших категорій громадян, третя особа: Приватне акціонерне товариство «Судноплавна компанія «Укррічфлот» про визнання протиправним рішення та зобов`язання вчинити певні дії,-  
в с т а н о в и в :
          07 квітня 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив: 
          - визнати рішення Регіональної комісії з визначення статусу осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи Дніпропетровської обласної державної адміністрації, викладене у формі витягу з протоколу засідання комісії від 28 лютого 2019 року № 112 в частині п. 9 щодо відмови ОСОБА_1 у визначенні статусу постраждалого від радіаційного опромінення та у видачі посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 02.12.1992 року № 674, обставин нещасного випадку (радіаційної аварії) за час роботи заявника у період з 1989-1990 роках при проведенні ним робіт з усуненням залишків радіаційної забрудненості док-понтону “ДП-6” не було, акту форми Н1 не було, для складання на теперішній час акту форми Н1 немає законних підстав та щодо висновку документи ОСОБА_1 на розгляд регіональної комісії більше на приймати – протиправним;
- зобов`язати Регіональну комісію з визначення статусу осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи Дніпропетровської обласної державної адміністрації розглянути питання щодо визначення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , статусу потерпілого від Чорнобильської катастрофи категорії 3 та підтвердити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , статус потерпілого від Чорнобильської катастрофи категорії 3 з видачею відповідного посвідчення.
          Адміністративний позов обґрунтований тим, що відповідач необґрунтовано відмовив позивачеві в присвоєнні статусу постраждалого від радіаційного опромінення та у видачі посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 02.12.1992 року № 674 з огляду на ненадання останнім акту форми Н1. Позивач наголошує, що ним до розгляду комісії було подано належні документи, які в повному обсязі підтверджують наявність у позивача відповідного права на отримання статусу потерпілого від Чорнобильської катастрофи.
          Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16 серпня 2021 року в задоволенні позовних вимог – відмовлено.
          Не погодившись з рішенням суду позивач звернувся з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом вимог норм матеріального та процесуального права просить оскаржуване рішення суду скасувати та прийняти нову постанову про задоволення позовних вимог.
          Апеляційна скарга обґрунтована доводами адміністративного позову.
          В судовому засіданні позивачем до суду було подано копії відповідей Дніпропетровської обласної державної адміністрації на інформаційні запити   ОСОБА_1 .. 
          Представником відповідача в судовому засіданні було подано суду копію ухвали Вищого адміністративног суду від 19.12.2006 року про відмову в задоволенні касаційному скарги ОСОБА_1 в справі щодо оскарження рішення Дніпропетровської обласної дердавної адміністрації про позбавлення позивача статусу учасника ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи. 
          Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного судового рішення норм матеріального та процесуального права, суд  вважає, що апеляційна скарга    підлягає  задоволенню за наступних підстав. 
          Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 на підставі наказів Дніпропетровської РЕБ № 184 від 23.05.1989 року і № 16 від 12.01.1990 року брав участь в проведенні дезактиваційних робіт при здійсненні вторинної дезактивації на док-понтоні № 6 у 1989-1990 роках, а саме в травні, липні, вересні 1989 року, січні-лютому 1990 році, що підтверджено листом Філії Публічного акціонерного товариства “Судноплана компанія “Укррічфлот” “Дніпропетровський річковий порт” № 090/03-2012 від 25.05.2012 року, який направлено начальнику Головного управління праці та соціального захисту населення Дніпропетровської обласної державної адміністрації.
ОСОБА_1 мав такі посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС:
Серії НОМЕР_1 від 14.05.1993 року категорія 3;
Серії НОМЕР_2 від 10.07.1997 року категорія 3;
Серія НОМЕР_3 від 09.03.1998 року категорія 1.
Комісія по визначенню статусу осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи Дніпропетровської обласної державної адміністрації прийняла рішення (витяг з протоколу засідання комісії) № 410 від 14 червня 2001 року, згідно з яким:
“ 1. Розглянувши лист представника акціонерної судноплавної компанії  “Укррічфлот” у м. Дніпропетровську від 11.06.2001 року № 0103/435 з доданими документами (всього на 10 арк.) та заслухавши її керівників про обставини надання документів ОСОБА_1 , визнати визначення статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС ОСОБА_1 безпідставним.
2. Враховуючи, що на підставі документів, виданих Дніпропетровською РЕБ флоту у 1992-1993 роках ОСОБА_1 було встановлено статус учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС і внаслідок цього він одержував пільги та компенсації, визначені Законом України “Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи”, доручити головному управлінню з питань надзвичайних ситуацій та у справах захисту населення від наслідків Чорнобильської катастрофи Дніпропетровської облдержадміністрації направити відповідні документи до транспортної прокуратури щодо повернення до бюджету незаконно витрачених коштів та до Дніпропетровської міжвідомчої експертної ради щодо відміни рішення про встановлення причинного зв`язку інвалідності з Чорнобильською катастрофою.
3. Посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС серії “А”, категорії 1 на ім`я ОСОБА_1 підлягає вилученню з повідомленням відповідних органів державної виконавчої влади, які надають пільги та компенсації потерпілим внаслідок чорнобильської катастрофи.”
          В подальшому, позивач неодноразово збирав документи на підтвердження статусу постраждалого від Чорнобильської катастрофи та подавав їх на розгляд комісії.
          Відповідно до витягу із протоколу засідання регіональної комісії з визначення статусу осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та інших категорій громадян № 112 від 28 лютого 2019 року, відмовлено ОСОБА_1 у визначенні статусу постраждалого від радіаційного опромінення та у видачі посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 02.12.1992 № 674, обставин нещасного випадку (радіаційної аварії) за час роботи заявника в період з 1989-1990 років при проведенні ним робіт з усунення залишків радіаційної забрудненості док-понтону “ДП-6” не було, акту форми Н1 не було, для складення на теперішній час акту форми Н-1 немає законних підстав.
Не погодившись з відмовою відповідача в визначенні позивачеві статусу постраждалого від Чорнобильської катастрофи позивач звернувся до суду з адміністративним позовом у даній справі. 
          Вирішуючи спір між сторонами та відмовляючи у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що позивачем до розгляду комісії не було подано акту форми Н1 про те, що порушення правил експлуатації обладнання з радіоактивною речовиною, порушення правил зберігання і поховання радіоактивних речовин, сталися не з вини потерпілого. Відтак, позивач не має права на отримання статусу особи постраждалої від Чорнобильської катастрофи.
          Суд апеляційної інстанції не погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.
          Відповідно до ч. 2   ст. 19 Конституції України   органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені   Конституцією   та Законами України.
Статтею 46 Конституції України   визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Відповідно до   статті 64 Конституції України   конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених   Конституцією України.
В умовах воєнного або надзвичайного стану можуть встановлюватися окремі обмеження прав і свобод із зазначенням строку дії цих обмежень.
Статтею 9 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»   (далі - Закон № 796-ХІ) визначено, що Особами, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, інших ядерних аварій та випробувань, військових навчань із застосуванням ядерної зброї, є: 1) учасники ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС - громадяни, які брали безпосередню участь у ліквідації аварії та її наслідків; 2) потерпілі від Чорнобильської катастрофи - громадяни, включаючи дітей, які зазнали впливу радіоактивного опромінення внаслідок Чорнобильської катастрофи; 3) громадяни, які брали безпосередню участь у ліквідації інших ядерних аварій та їх наслідків, у ядерних випробуваннях, у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї, у складанні ядерних зарядів та здійсненні на них регламентних робіт; 4) громадяни, які постраждали від радіоактивного опромінення внаслідок будь-якої аварії, порушення правил експлуатації обладнання з радіоактивною речовиною, порушення правил зберігання і захоронення радіоактивних речовин, що сталося не з вини потерпілих.
Відповідно до положень частини першої      статті 14 Закону №796-ХІІ      для встановлення пільг і компенсацій визначаються 4-ри категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.
Крім того, вказана стаття   Закону №796-ХІІ      вказує, що громадяни, які захворіли на променеву хворобу або захворювання яких пов`язане з переопроміненням внаслідок будь-якої аварії, порушення правил експлуатації обладнання з радіоактивною речовиною, порушення правил зберігання і захоронення радіоактивних речовин, які сталися не з вини потерпілих, якщо такий зв`язок встановлено медичними закладами, належать до категорій, зазначених у частині третій цієї статті.
Пунктом 3 Порядку віднесення громадян із числа тих, які брали участь у ліквідації інших ядерних аварій, у ядерних випробуваннях, у військових      навчаннях із застосуванням ядерної зброї, у складанні ядерних зарядів та проведенні на них регламентних робіт або постраждали за інших обставин від радіаційного опромінення не з власної вини, до відповідних категорій осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого   постановою Кабінету Міністрів України від 2 грудня 1992 р. № 674, визначено наступне:
1) до категорії 1 – особи, які стали інвалідами, захворіли на променеву хворобу внаслідок будь – якої радіаційної аварії, порушення правил експлуатації обладнання з радіоактивною речовиною, порушення правил зберігання і поховання радіоактивних речовин, які сталися не з вини потерпілих, що визначено актом за формою НІ (у разі коли захворювання пов`язано з виробничою або професійною діяльністю) або актом державної комісії про нещасний випадок (радіаційну аварію), якщо такий зв`язок встановлено медичними закладами; 
2) до категорії 2 – особи, захворювання яких пов`язано з переопроміненням внаслідок будь – якої аварії, порушенням правил експлуатації обладнання з радіоактивною речовиною, порушенням правил зберігання і поховання радіоактивних речовин, які сталися не з вини потерпілих, що визначено актом за формою НІ (у разі якщо захворювання пов`язано з виробничою або професійною діяльністю) або актом державної комісії про нещасний випадок (радіаційну аварію), якщо такий зв`язок встановлено медичними закладами.
          Пунктом 5 Порядку № 674 визначено, що особам,      зазначеним      у      пункті 3 цього Порядку, видаються посвідчення потерпілого      від радіаційного опромінення відповідної категорії на      підставі      висновку міжвідомчої експертної ради про причинний      зв`язок      інвалідності      чи      захворювання      з      відповідною аварією,            порушеннями            правил            експлуатації       обладнання з радіоактивною речовиною      тощо, а особам з інвалідністю - й на підставі       відповідної       довідки       медично-соціальної       експертної комісії.
Видача      посвідчень      указаним      у       цьому       Порядку       особам провадиться Радою Міністрів Республіки Крим,      обласними, Київською та      Севастопольською      міськими       державними       адміністраціями       за поданням районних державних адміністрацій за місцем проживання (пункт 6 Порядку № 674).
Пунктом 3 Порядку видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та іншим категоріям громадян, затвердженого   постановою Кабінету Міністрів України від 11 липня 2018 року № 551   визначено, що особам з інвалідністю, віднесеним до категорії 1, з числа хворих на променеву хворобу внаслідок будь-якої радіаційної аварії, порушення правил експлуатації обладнання з радіоактивною речовиною, порушення правил зберігання і захоронення радіоактивних речовин, що сталося не з вини потерпілих, що визначено актом за формою Н-1 (якщо захворювання пов`язано з виробничою або професійною діяльністю) або актом державної комісії про нещасний випадок (радіаційну аварію), якщо такий зв`язок установлено закладами охорони здоров`я, видаються посвідчення "Потерпілий від радіаційного опромінення" (категорія 1) серії Я синього кольору.
Особам з інвалідністю видаються посвідчення категорії 1 із зазначенням групи інвалідності та строку, на який установлено інвалідність.
У разі установлення групи інвалідності довічно на правій внутрішній стороні посвідчення робиться запис "Безстроково".
          Отже, чинним законодавством визначено, що особи з інвалідністю з числа хворих на променеву хворобу внаслідок будь-якої радіаційної аварії, порушення правил експлуатації обладнання з радіоактивною речовиною, порушення правил зберігання і захоронення радіоактивних речовин мають право на отримання відповідного статусу осіб постраждалих від радіаційного опромінення та отримання посвідчення в разі, якщо обставини, що слугували опроміненню відбулись не з вини потерпілого. На підтвердження таких обставин потерпілий подає до уповноваженого органу акт за формою Н-1 (якщо захворювання пов`язане з виробничою або професійною діяльністю) або акт державної комісії про нещасний випадок (радіаційну аварію), якщо такий зв`язок установлено закладами охорони здоров`я.
          Суд апеляційної інстанції зазначає, що відповідач відмовив позивачеві в присвоєнні статусу постраждалого від радіаційного опромінення з огляду на не складення роботодавцем позивача акту за формою Н-1 про обставини отримання ОСОБА_1 іонізуючого опромінення.
          Натомість, відповідачем не враховано того, що відповідно до п. 3 Порядку № 674 обставини, за яких особа зазнала надмірного радіаційного опромінення, внаслідок чого настала інвалідність або захворювання на променеву хворобу, можуть підтверджуватися актом державної комісії про нещасний випадок (радіаційну аварію), якщо такий зв`язок установлено закладами охорони здоров`я, а не тільки актом за формо Н-1.
          Як свідчать встановлені обставини справи, 28.08.2014 року Комісією Дніпропетровського міськрайонного управління ГУ ДСЕС у Дніпропетровській області було проведено розслідування виникнення професійного захворювання, за наслідками якого складено та затверджено акт від 28.08.2014 року.
          Розслідуванням встановлено, що професійне захворювання виникло за таких обставин: недосконалість технології, причиною виникнення професійного захворювання є робота в шкідливих умовах праці із джерелами іонізуючого випромінювання. (а.с.19)
          Отже, актом комісійного розслідування причин виникнення професійного захворювання визначено, що воно сталось не з  вини потерпілої особи, що вказує на право позивача на отримання статусу постраждалого внаслідок радіаційного опромінення та на отримання відповідного посвідчення.
          Натомість, відповідачем не надано оцінки вказаному документу під час розгляду питання про визначення позивачу статусу особи, постраждалої внаслідок радіаційного опромінення, з витягу протоколу засідання №112 від 28.02.2019 року  не вбачається які саме документи розглянуті комісією, документам надано ґрунтовної оцінки, що вказує на необґрунтованість прийнятого рішення.
При цьому, суд апеляційної інстанції звертає увагу, що основною підставою для видачі позивачеві відповідно посвідчення, є висновок міжвідомчої експертної ради про причинний      зв`язок      інвалідності       з радіоактивним випромінюванням при відповідних обставинах.
          Суд зазначає, що експертним висновком Центральної міжвідомчої експертної комісії по встановленню причинного зв`язку хвороб, інвалідності та смерті з дією іонізуючого випромінювання та інших шкідливих чинників внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС № 2443-1448 від 21.12.1998 року підтверджено, що захворювання ОСОБА_1 пов`язано з роботами по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС.
У відповідності до вимог положень пункту 5 Порядку №674 експертний висновок є достатньою підставою для видачі посвідчення потерпілого від радіаційного опромінення відповідної категорії.
Цей висновок слугував підставою для видачі посвідчення позивача як особи постраждалої від наслідків Чорнобильської катастрофи, та яке в подальшому було вилучено у позивача з підстав відсутності  акту за формою Н1.
Отже, враховуючи той факт, що позивачем було надано до відповідача достатній пакет документів на підтвердження статусу особи яка постраждала внаслідок  Чорнобильської АЕС, зокрема, надано документ на підтвердження того, що хвороба позивача відбулась не з його вини, відповідач прийняв необґрунтоване рішення про відмову в присвоєнні позивачу відповідного статусу із видачою посвідчення. 
Відповідно до ст. 9 КАС України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за   межі   позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
З урахуванням тривалого порушення права позивача та чисельних звернень ОСОБА_1 до відповідача з приводу отримання посвідчення та визначення йому статусу особи, постраждалої внаслідок радіаційного опромінення, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що ефективним способом захисту порушеного права є зобов`язання відповідача прийняти рішення про присвоєння позивачеві статусу особи, постраждалої внаслідок радіаційного опромінення із видачою відповідного посвідчення. 
Посилання представника відповідача  на ухвалу Вищого адміністративного суду України від 19.12.2006 року, як на підставу для відмови в позові, суд апеляційної інстанції вважає небгрунтованими, оскільки вказаною ухвалою підтримано позицію судів першої та апеляційної інстанцій з приводу правомірності рішення відповідача про позбавлення позивача статусу учасника ліквідації наслідків на Чорнобильській АЕС, в той же час  предметом розгляду в даній справі є відмова відповідача у визначенні позивачу статусу особи, постраждалої від радіаційного опромінення, після надання ОСОБА_1 додаткових документів.  Таким чином, вказана ухвала не стосується предмету доказування у даній справі та не підлягає врахуванню судом  при розгляді справи. 
Вищенаведене залишилось поза увагою суду першої інстанції у зв`язку з чим, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нову постанову про задоволення позовних вимог.
Керуючись ст. 243, 308, 315, 317, 321, 325 КАС України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:
          Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – задовольнити.
          Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16 серпня 2021 року в адміністративній справі №160/5285/21 – скасувати та прийняти нову постанову.
          Адміністративний позов ОСОБА_1 – задовольнити частково.
          Визнати рішення Регіональної комісії з визначення статусу осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи Дніпропетровської обласної державної адміністрації, викладене у формі витягу з протоколу засідання комісії від 28 лютого 2019 року № 112 в частині п. 9, про відмову ОСОБА_1 у визначенні статусу постраждалого від радіаційного опромінення та у видачі посвідчення потерпілого від радіаційного опромінення, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 02.12.1992 року № 674 – протиправним та скасувати.
Зобов`язати Регіональну комісію з визначення статусу осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи Дніпропетровської обласної державної адміністрації прийняти рішення про визначення ОСОБА_1 статусу постраждалого від радіаційного опромінення із видачою посвідчення потерпілого від радіаційного опромінення відповідної категорії,  згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 02.12.1992 року №674.
В іншій частині в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 - відмовити. 
                    Постанова набирає законної сили з моменту прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
          Постанова в повному обсязі складена 13.12.2021 року. 
   
Головуючий - суддя                                                                      О.О. Круговий 

                               суддя                                                                      Н.П. Баранник 

                               суддя                                                                      А.В. Шлай