Справа № 126/2442/20
Провадження № 22-ц/801/1895/2021
Категорія: 70
Головуючий у суді 1-ї інстанції Гуцол В. І.
Доповідач:Сало Т. Б.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 жовтня 2021 року	Справа № 126/2442/20	м. Вінниця	

Вінницький апеляційний суд у складі: головуючого судді Сала Т.Б., суддів: Ковальчука О.В., Панасюка О.С., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Бершадського районного суду Вінницької області від 01 липня 2021 року, ухвалене суддею Гуцолом В.І. в м. Бершадь, дата складення повного тексту рішення невідома, в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів та зміну способу їх стягнення,
встановив:
У листопаді 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду із вказаним позовом, в якому згідно змінених позовних вимог просив зменшити розмір аліментів, які стягуються з нього за рішенням Бершадського районного суду Вінницької області від 02.09.2014 на користь ОСОБА_2 на утримання дочки ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з 1/4 частини заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, та стягувати з нього аліменти в розмірі 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття.
В обґрунтування позову зазначив, що рішенням суду від 18.03.2014 шлюб між сторонами розірвано. У шлюбі у них ІНФОРМАЦІЯ_1 народилась дочка ОСОБА_1 , яка на даний час проживає з відповідачем. 
Рішенням Бершадського районного суду Вінницької області від 02.09.2014 з нього на користь ОСОБА_2 щомісячно стягуються аліменти в розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на утримання дочки ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , починаючи з 20.06.2014 і до досягнення дитиною повноліття. З моменту ухвалення вказаного рішення суду він регулярно сплачував аліменти, однак, протягом останнього року його матеріальний стан погіршився. На даний час він не має постійного джерела доходу, так як у зв`язку з розповсюдженням інфекційної хвороби «Covid-19» втратив роботу за кордоном. Крім того, з 14.03.2017 він проживає у шлюбі з ОСОБА_3 . Від даного шлюбу у них є дочка ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Також на його утриманні перебуває прийомний син ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . 
З розрахунку заборгованості зі сплати аліментів слідує, що станом на жовтень 2020 року з нього підлягають до стягнення аліменти в розмірі 2102,25 грн, однак, сплачувати їх у повному обсязі на даний час він не в змозі, так як має нерегулярний дохід та частину зароблених грошових коштів витрачає на утримання дітей та дружини, яка перебуває у відпустці по догляду за дитиною. Відповідачка також створила нову сім`ю, є працездатною особою та проживає у власному будинку. 
Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. На даний час, враховуючи погіршення його матеріального стану, а також зміну сімейного стану у зв`язку з народженням дитини та утриманням сім`ї, позивач в змозі сплачувати гарантований розмір аліментів на утримання дочки.
Рішенням Бершадського районного суду Вінницької області від 01 липня 2021 року відмовлено у задоволенні позову.
Не погодившись із вказаним рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про задоволення позову.
В скарзі зазначає, що судом не було надано оцінки письмовим доказам, які надані разом з позовною заявою на підтвердження неможливості позивача сплачувати аліменти у визначеному судом розмірі, а саме, що він має нерегулярний дохід та переважену більшість зароблених коштів витрачає на утримання дітей та дружини, яка перебуває у відпустці по догляду за дитиною.
У поданому на апеляційну скаргу відзиві ОСОБА_2 просить рішення Бершадського районного суду Вінницької області від 01 липня 2021 року залишити без змін, а апеляційну скаргу – без задоволення.
Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Згідно положень ч. 1 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Враховуючи вищенаведені норми, дана справа розглядається судом апеляційної інстанції в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами без повідомлення учасників справи.
Апеляційний суд, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги дійшов до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з 15.11.2009 перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано за рішенням Бершадського районного суду Вінницької області від 18.03.2014.
У шлюбі у них ІНФОРМАЦІЯ_1 народилася дочка ОСОБА_1 .
ОСОБА_1 , 2010 р.н., проживає разом з матір`ю ОСОБА_6 , 1990 р.н. (а.с.50).
З виконавчого листа, виданого 23.09.2014 Бершадським районним судом Вінницької області встановлено, що рішенням Бершадського районного суду Вінницької області від 02.09.2014 в цивільній справі №126/3067/14-ц стягнуто з ОСОБА_1 щомісячно аліменти в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку на користь ОСОБА_7 на утримання дочки ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 20.06.2014 і до досягнення дитиною повноліття (а.с.6). 
Вказані обставини не заперечувалися сторонами.
У позовній заяві ОСОБА_1 просив зменшити розмір аліментів, які стягуються з нього на підставі рішення суду, посилаючись на те, що з моменту ухвалення судом рішення про стягнення з нього на користь позивача на утримання неповнолітньої дочки аліментів погіршився його матеріальний стан, а також змінився сімейний стан, на підтвердження чого надав наступні докази.
Так, з копії свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 від 14.03.2017 слідує, що 14.03.2017 зареєстровано шлюб ОСОБА_1 та ОСОБА_9 (а.с.4).
У вказаному шлюбі у них народилася дочка ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 від 21.05.2020 (а.с.5).
Відповідно до довідки, виданої виконкомом Баланівської сільської ради Бершадського району Вінницької області від 27.10.2020 №316, ОСОБА_1 , 1978 р.н., зареєстрований і проживає за адресою: АДРЕСА_1 в сім`ї, що складається: дружина – ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_4 ; дочка – ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; дочка – ОСОБА_10 , 1966 р.н.; внук – ОСОБА_11 , 2014 р.н.; прийомний син – ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.7).
Згідно відомостей з Державного реєстру фізичних осіб – платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків, виданих Тростянецьким управлінням Бершадської ДПІ, за період з 1 кварталу 2020 року по 2 квартал 2020 року відомості про отримання ОСОБА_1 доходу відсутні (а.с.10).
Відповідно до розрахунку заборгованості зі сплати аліментів по ВП №52299600 по стягненню з позивача на користь відповідача аліментів на утримання дочки ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , заборгованість ОСОБА_1 за період з 01.04.2018 по 01.11.2020 становить 9 959,45 грн (а.с.11).
Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Згідно з частиною першою статті 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.
За змістом статті 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
Частиною першою статті 4 ЦПК України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Згідно з ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. 
Відповідно до ст. 78 ЦПК України , обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Суд першої інстанції, дослідивши обставини справи та надані на їх підтвердження докази, дійшов обґрунтованого висновку про недоведеність позивачем погіршення його матеріального стану з моменту стягнення з нього аліментів на утримання дитини за рішенням суду, зазначивши при цьому, що інші наведені позивачем обставини в обґрунтування заявлених вимог не є істотними та достатніми для зменшення визначеного за рішенням суду розміру аліментів.
Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 наголошує на тому, що судом першої інстанції не було надано оцінку письмовим доказам, наданим на обґрунтування позовних вимог, які стверджують про неможливість сплачувати аліменти у визначеному за рішенням Барського районного суду Вінницької області від 02.09.2014 розмірі, зокрема, що він має нерегулярний, мінливий дохід і більшу частину зароблених коштів витрачає на утримання дітей та дружини, яка перебуває у відпустці по догляду за дитиною.
Однак, такі доводи апелянта не заслуговують на увагу, оскільки надані ОСОБА_1 на підтвердження свого майнового стану відомості з Державного реєстру фізичних осіб – платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків містять лише інформацію за два квартали 2020 року (перший та другий), при цьому з позовом до суду ОСОБА_1 звернувся у листопаді 2020 року. З вказаних відомостей слідує, що у ОСОБА_1 наявне майно, яке надано ним ПрАТ «Зернопродукт МХП» в лізинг (в першому кварталі 2020 року перераховано податок за надання майна в лізинг), що стверджує про можливість отримання позивачем доходу. 
Інформація щодо працевлаштування (постійного) ОСОБА_1 , про що він зазначав в позові, та розміру отриманого ним доходу за попередні роки, що дало б змогу вивчити його матеріальний стан (зміну в сторону покращення чи погіршення) в матеріалах справи відсутня.
ОСОБА_1 є особою працездатного віку і доказів на підтвердження неможливості постійного працевлаштування та отримання регулярного доходу ним не надано.
Позивач не заперечує факту періодичного підробітку, при цьому не зазначає про розмір отриманих коштів, що позбавляє суд можливості оцінити в загальному його фінансовий стан на момент звернення до суду з позовом.
Що стосується наявності в ОСОБА_1 на утриманні дитини від нинішнього шлюбу з ОСОБА_3 – малолітньої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , то колегія суддів звертає увагу, що в його дружини відповідно до статей 141, 180 СК України в рівній мірі наявний обов`язок по утриманню дитини. Крім того, батьки не мають компенсувати зменшення розміру аліментів за рахунок збільшення утримання однієї дитини порівняно з іншою.
Доказів того, що ОСОБА_4 перебуває у відпустці для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку позивачем не надано.
Також ОСОБА_1 посилається на те, що на його утриманні перебуває прийомний син ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , однак, обов`язок щодо утримання  ОСОБА_5  покладено, в рівній мірі з його матір`ю, на рідного батька дитини. Позивачем не надано суду належних та достатніх доказів у розумінні статей 77, 80 ЦПК України на підтвердження вказаних обставин.
У довідці виконкому Баланівської сільської ради Бершадського району Вінницької області від 27.10.2020 стверджується лише про те, що ОСОБА_1 зареєстрований та проживає в сім`ї, до складу якої входить в тому числі і ОСОБА_5 , 18.03.2010, і відсутня інформація з приводу перебування дитини на утриманні позивача.
З урахуванням рівного обов`язку батька та матері по утриманню неповнолітньої дочки, 1/4 частки доходу відповідача (яка з розрахунку заборгованості зі сплати аліментів у виконавчому провадженні в перерахунку на тверду грошову суму становить близько 2000 грн), забезпечить мінімально необхідний рівень забезпечення з боку батька і не порушить прав інших утриманців позивача та його самого.
Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду про відмову в задоволенні позову, оскільки позивач належними та допустимими доказами не підтвердив погіршення свого майнового стану, а зміна його сімейного стану - одруження та народження дитини від іншого шлюбу, не є безумовною підставою для зменшення розміру аліментів.
Подібний за змістом висновок викладено в постановах Верховного Суду від 16 вересня 2020 року у справі №565/2071/19 та від 28 травня 2021 року у справі №715/2073/20.
Крім того, колегія суддів також звертає увагу, що  ОСОБА_1 просив суд зменшити розмір аліментів, які стягуються з нього на підставі рішення суду у частці від його заробітку (доходу), та стягувати з нього аліменти в розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. 
Суми прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожен рік встановлюються Законом України «Про Державний бюджет України» на відповідний рік, і ці суми в законі зазначені в твердій грошовій сумі, а отже можна дійти до висновку, що і позивач просить, щоб судом було присуджено стягнення з нього аліментів в твердій грошовій сумі.
Тобто позивач просить не тільки зменшити розмір аліментів, які стягують з нього на підставі судового наказу, а й змінити спосіб стягнення з частки заробітку (доходу) на тверду грошову суму.
Колегія суддів звертає увагу, що спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів (ч. 3 ст. 181 СК України).
Тобто право вибору та ініціювання зміни в судовому порядку способу стягнення аліментів з частки заробітку (доходу) платника аліментів на тверду грошову суму існує винятково у стягувача аліментів, яким у даному випадку є відповідач ОСОБА_2 .
За таких обставин, ОСОБА_1 позбавлений можливості просити зменшити розмір аліментів шляхом зміни способу їх стягнення, а за наявності передбачених ст. 192 СК України підстав може звернутися до суду із позовом про зменшення розміру аліментів, визначених в частці від доходу.
Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Оскільки доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують та не дають підстав для висновку про незаконність чи необґрунтованість оскаржуваного рішення, тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.
Керуючись ст. 367, 374, 375, 381, 382, 384, 389 ЦПК України, 
постановив:
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Бершадського районного суду Вінницької області від 01 липня 2021 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили із дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий Т.Б. Сало

Судді О.В. Ковальчук

О.С. Панасюк