Ухвала
 
21 жовтня 2021 року
м. Київ
 
справа № 363/1698/17
провадження № 61-13346ск21
Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Тітова М. Ю. розглянув касаційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на ухвалу Київського апеляційного суду від 17 травня 2021 року про відмову у відкритті апеляційного провадження у справі за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, 
встановив:
У серпні 2021 року фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі - ФОП    ОСОБА_1 ) подав до Верховного Суду касаційну скаргу на ухвалу Київського апеляційного суду від 12 квітня 2021 року, ухвалу Київського апеляційного суду від 17 травня 2021 року про повернення заяви про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення та заяви про звільнення від сплати судового збору та ухвалу Київського апеляційного суду від 17 травня 2021 року про відмову у відкритті апеляційного провадження у вищевказаній справі. 
Ухвалою Верховного Суду від 17 серпня 2021 року увідкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ФОП     ОСОБА_1 на ухвалу Київського апеляційного суду від 12 квітня 2021 року та ухвали Київського апеляційного суду від 17 травня 2021 року у справі за позовом ФОП   ОСОБА_1  до   ОСОБА_2  про відшкодування шкоди в частині оскарження ухвали Київського апеляційного суду від 12 квітня 2021 року про відмову у задоволенні клопотання про звільнення від сплати судового збору за подання апеляційної скарги та про залишення апеляційної скарги без руху та ухвали Київського апеляційного суду від 17 травня 2021 року про повернення заяви про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення та заяви про звільнення від сплати судового збору було відмовлено.
Ухвалою Верховного Суду від 17 серпня 2021 року касаційну скаргу залишено без руху з наданням строку для усунення її недоліків. Заявнику необхідно було надати суду нову редакцію касаційної скарги із зазначенням підстави (підстав), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 ЦПК України підстави (підстав) та з обґрунтуваннямтого, в чому полягає неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного судового рішення (рішень), а також надати докази сплати судового збору за подання касаційної скарги.
На виконання вимог ухвали Верховного Суду від 17 серпня 2021 року заявником надіслано до Верховного Суду касаційну скаргу у новій редакції. Проте нова редакція касаційної скарги не містить посилання на пункт (пункти) частини другої статті 389 ЦПК України, на підставі якого (яких) подається касаційна скарга з відповідним обґрунтуванням. 
Також заявником не надано доказів сплати судового збору, натомість ним повторно заявлено клопотання про звільнення від сплати судового збору за подання касаційної скарги. Клопотання мотивоване тим, що довідка заступника начальника - начальника відділу надання адміністративних та інших послуг ДПІ в Оболонському районі Головного управління ДПС у м. Києві від 22 лютого 2021 року містись дані про відсутність у ОСОБА_1 доходів, оскільки він їх не мав ні як фізична особа, ні як фізична особа-підприємець. Заявник вказав, що відмова у задоволенні заяви про звільнення від сплати судового збору необґрунтована. Судом не витребувано, не отримано та у суду відсутні будь-які докази платоспроможності фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 . Суд в ухвалі від 17 серпня 2021 року вимагає сплатити 2 270, 00 грн судового збору, розуміючи, що фізична особа-підприємець не має прибутку в 2020 році. Разом з тим заявник вказує, що у справі № 910/4685/18 його булозвільнено від сплати судового збору на підставі тих самих обставин та доказів. До нової редакції касаційної скарги заявником долучено копію довідки заступника начальника - начальника відділу надання адміністративних та інших послуг ДПІ в Оболонському районі Головного управління ДПС у м. Києві від 10 серпня 2021 року про те, що фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 подано податкову декларацію платника єдиного податку за звітний (податковий) період І півріччя 2021 року від 08 липня 2021 року, загальна сума доходу становить 0, 00 грн. 
Європейський суд з прав людини вказав, що інтереси справедливого здійснення правосуддя можуть виправдовувати накладення фінансових обмежень на доступ особи до суду. Положення пункту 1 статті 6 Конвенції про виконання зобов`язання забезпечити ефективне право доступу до суду не означає просто відсутність втручання, але й може вимагати вчинення позитивних дій у різноманітних формах з боку держави; не означає воно й беззастережного права на отримання безкоштовної правової допомоги з боку держави у цивільних спорах і так само це положення не означає надання права на безкоштовні провадження у цивільних справах (KREUZ v. POLAND, № 28249/95, § 59, ЄСПЛ, від 19 червня 2001 року).
Зі змісту статті 136 ЦПК України та статті 8 Закону України «Про судовий збір» вбачається, що підставою для відстрочення чи розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати є врахування судом майнового стану сторони.
Вказані фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 обставинистосовно можливості звільнення його від сплати судоовго збору не можуть вважатись достатньою підставою для звільнення від сплати судового збору, оскільки не характеризують його майновий стан на момент подання касаційної скарги. Більш того, до касаційної скарги заявником не долучено жодних належних доказів на підтвердження неможливості сплати судового збору та відсутності коштів, призначених для сплати судового збору на час подання касаційної скарги.
Ураховуючи викладене,клопотання заявника про звільнення від сплати судового збору за подання касаційної скарги не підлягає задоволенню.
Відповідно до частини другої статті 393 ЦПК України у разі якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.
За змістом статті 185 ЦПК України, якщо заявник не усунув недоліки скарги у строк, встановлений судом, скарга вважається неподаною і повертається заявнику.
З урахуванням вищевикладеного, оскільки недоліки касаційної скарги вказані в ухвалі Верховного Суду від 17 серпня 2021 року не усунуто, касаційна скарга підлягає поверненню заявнику.
Повернення касаційної скарги не перешкоджає повторному зверненню із скаргою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для її повернення.
Керуючись статтям 185, 392, 393 ЦПК України,
ухвалив:
У задоволенні клопотанняфізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору відмовити. 
Касаційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на ухвалу Київського апеляційного суду 17 травня 2021 року визнати неподаною та повернути заявнику.   
Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.
Ухвала оскарженню не підлягає.
 
Суддя                                                                                                                   М. Ю. Тітов