РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 жовтня 2021 року
м. Рівне

Справа № 2/1713/393/11
Провадження № 22-ц/4815/1322/21

Рівненський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
               
головуючого судді – Шимківа С.С.,
суддів: –  Гордійчук С.О., Хилевича С.В.,
секретар судового засідання – Шептицька С.С.,

учасники справи: 
скаржник – ОСОБА_1 ,
особа, дії якої оскаржуються – державний виконавець Деснянського районного відділу ДВС м. Києва Головного територіального управління у м. Києві - Бойченко С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1  на ухвалу Острозького районного суду Рівненської області від 15 липня 2021 року (постановлену у складі судді Венгерчук А.О.) у справі за скаргою  ОСОБА_1 про визнання незаконними рішення, дій та бездіяльності державного виконавця Деснянського районного відділу ДВС м. Києва Головного територіального управління у м. Києві Бойченко С.В. та зобов`язання вчинити дії,-

       в с т а н о в и в :

У квітні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою про визнання незаконними рішення, дій та бездіяльності державного виконавця Деснянського районного відділу ДВС м. Києва Головного територіального управління у м. Києві - Бойченко С.В., в якій просить: визнати незаконною бездіяльність державного виконавця Деснянського районного відділу ДВС м. Києва Головного територіального управління у м. Києві щодо не проведення перерахунку суми заборгованості зі сплати аліментів на утримання доньки у ВП №50067800; визнати незаконними та скасувати розрахунки заборгованості по аліментах, складені державним виконавцем; зобов`язати державного виконавця провести перерахунок заборгованості за аліментами виходячи з фактичного доходу, отриманого боржником після відрахування податків, зборів та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а також виходячи із середньомісячного заробітку по регіону у період, коли боржник не працював; визнати незаконними дії державного виконавця Деснянського районного відділу ДВС м. Києва Головного територіального управління у м. Києві щодо обмеження боржника у праві керування транспортним засобом; визнати незаконною постанову державного виконавця про тимчасове обмеження у праві керування транспортним засобом від 12.03.2018 року; скасувати постанову державного виконавця про тимчасове обмеження у праві керування транспортним засобом від 12.03.2018 року. 
Одночасно з вищевказаними вимогами скаржник звернувся із клопотанням, яким просить поновити йому пропущений з поважних причин строк на подання скарги до суду. 
В обґрунтування своїх вимог ОСОБА_1 зазначає, що в провадженні Деснянського районного відділу ДВС м. Києва Головного територіального управління у м. Києві знаходиться виконавче провадження №50067800 з примусового виконання виконавчого листа Острозького районного суду Рівненської області від 21.09.2011 року про стягнення з нього на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання доньки ОСОБА_3 .. 
Вказує, що у матеріалах виконавчого провадження містяться докази про отримувану ним з липня 2011 року заробітну плату, а тому визначення розміру аліментів відповідно до виконавчого листа повинно було здійснюватись виходячи з 1/4 частки його заробітної плати, а не з середньої заробітної плати по м. Київ, як це було здійснено державним виконавцем.
Зазначає, що у зв`язку із невірно виконаним державним виконавцем розрахунком заборгованості зі сплати аліментів, з розміром якої він не погоджується, він неодноразово звертався до відділу ДВС з проханням провести перерахунок такого розміру заборгованості зі сплати аліментів, однак його прохання було залишено без розгляду. Окрім того, у грудні 2020 року та 31.05.2021 року він звертався до Деснянського відділу ДВС м. Києва зі скаргою на дії державного виконавця. 30.06.2021 року ним було отримано відповідь про відсутність підстав для задоволення скарги. 
Окремо в обґрунтування своїх вимог ОСОБА_1 вказує, що в ході виконавчого провадження №50067800 державним виконавцем 12.03.2018 року була винесена відносно нього постанова про встановлення тимчасового обмеження у праві керування транспортними засобами до повного погашення заборгованості зі сплати аліментів та про існування такої постанови він дізнався 07.10.2020 року при складанні працівниками поліції протоколу про адміністративне правопорушення. Зазначає, що з винесенням постанови про обмеження у праві керування транспортними засобами він позбавлений можливості отримувати основний заробіток, так як він з 16.10.2020 року працює водієм у ФОП ОСОБА_4 .. Вважає, що вищевказана постанова винесена незаконно та всупереч положенням ст.71 Закону України "Про виконавче провадження".
Ухвалою Острозького районного суду Рівненської області від 15 липня 2021 року у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку для звернення до суду зі скаргою про визнання незаконними рішення, дій та бездіяльності державного виконавця Деснянського районного відділу ДВС м. Києва Головного територіального управління у м. Києві Бойченко С.В. та зобов`язання вчинити дії – відмовлено.
Скаргу ОСОБА_1 про визнання незаконними рішення, дій та бездіяльності державного виконавця Деснянського районного відділу ДВС м. Києва Головного територіального управління у м. Києві Бойченко С.В. та зобов`язання вчинити дії – залишено без розгляду.
Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції виходив з того, що скаржником не зазначено, які саме обставини стали причиною пропуску ним десятиденного процесуального строку на подання скарги, як і не надано належних та допустимих доказів на підтвердження існування таких обставин.
Не погоджуючись із рішенням місцевого суду,  ОСОБА_1  оскаржив її в апеляційному порядку.
У поданій апеляційній скарзі зазначає, що строки звернення із даною скаргою не порушені, оскільки до її подання до суду передувало звернення із скаргою до ДВС м. Києва з проханням здійснити перерахунок аліментів з огляду на зміну місця його проживання. Відповідь на цю скаргу ним було отримано 30.06.2021 року, у зв`язку з чим вважає, що строки звернення із скаргою на дії або бездіяльність ДВС у даному випадку не пропущені. Також наводить мотиви, якими обґрунтовує заявлені у скарзі вимоги щодо неправомірності дій державного виконавця.
Із зазначених міркувань просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та задовольнити його скаргу у повному обсязі.
Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення учасників процесу, апеляційний суд приходить до висновку про відсутність підстав для її задоволення, виходячи з наступного.
Спори щодо оскарження рішень, дій або бездіяльності державного виконавця під час виконання судового рішення врегульовано Розділом VII ЦПК України та Законом України "Про виконавче провадження".
Відповідно до ст. 447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.
Згідно ч.1 ст. 449 ЦПК України, скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав чи свобод.
У відповідності до ч.2 ст.449 ЦПК України пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.
Якщо скаргу подано з пропуском строку, встановленого законом, така скарга залишається без розгляду та повертається заявникові.
Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що скаржник без поважних причин пропустив строк для звернення до суду зі скаргою на дії, рішення та бездіяльність державного виконавця.
Про існування заборгованості зі сплати аліментів, з розміром якої він не погоджується, ОСОБА_1 було відомо ще в 2018 році, що підтверджується копією заяви про перерахунок заборгованості зі сплати аліментів від 21.11.2018 (а.с. 133-134).
Скаржник зазначає, що про наявність винесеної в межах виконавчого провадження постанови про тимчасове обмеження боржника у праві керування транспортними засобами йому стало відомо від працівників поліції - 07.10.2020 при складанні протоколу про адміністративне правопорушення щодо нього за ч. 3 ст. 126 КУпАП.
З матеріалів справи вбачається, що 06.04.2021 року ОСОБА_1 вже звертався до суду зі скаргою, яка являється аналогічною скарзі, що є предметом розгляду у даній справі.
Так, ухвалою Острозького районного суду Рівненської області від 07 квітня 2021 року первинно подана скарга ОСОБА_1 була залишена без розгляду, з огляду на пропущення строку встановленого на її подання.
Дана обставина також підтверджує, що йому було достовірно відомо про порушення його прав. Вказана ухвала ОСОБА_1 в апеляційному порядку оскаржена не була.
12.07.2021 року ОСОБА_1 повторно звернувся до суду із скаргою, яка містить аналогічні мотиви, обґрунтування та вимоги. 
З наведеного вбачається, що ОСОБА_1 було подано скаргу після закінчення встановленого законом 10-денного строку. Заявляючи клопотання про поновлення пропущеного строку ОСОБА_1 вказує на наявність у нього поважних причин, однак не вказує в чому полягають такі причини та не наводить будь-яких доводів на підтвердження їх існування. 
Покликання ОСОБА_1 , як на підставу поновлення строку, на те, що зверненню до суду із даною скаргою передувало звернення із нею до відділу ДВС не заслуговують на увагу, оскільки про існування заборгованості по аліментах, з яким скаржник не погоджується, він знав ще з 2018 року. 
Відповідно до ч.4 ст.10 ЦПК України, суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини, як джерело права.
Згідно прецедентної практики Європейського суду з прав людини, реалізуючи п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава - учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.
У рішеннях ЄСПЛ, постановлених за результатами розгляду справ «Осман проти Сполученого королівства» від 28 жовтня 1998 року та «Круз проти Польщі» від 19 червня 2001 року, зазначено, що право на суд не є абсолютним; воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує врегулювання з боку держави.
Крім того, у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Устименко проти України» судом було наголошено на тому, що безпідставне поновлення процесуальних строків судом є протиправним, порушує принцип юридичної визначеності та право на справедливий суд (ст.6 Конвенції ООН «Про захист прав людини та основоположних свобод»).
Відповідно ст.ст. 81, 83 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. 
Скаржником не зазначено, які саме обставини стали причиною пропуску ним десятиденного процесуального строку на подання скарги, як і не надано належних та допустимих доказів на підтвердження існування таких обставин.
За таких обставин, підстав для скасування ухваленого у справі судового рішення та задоволення поданої апеляційної скарги, виходячи з меж її доводів, апеляційний суд не вбачає, оскільки ці доводи правильності зробленого судом першої інстанції висновку не спростовують.
Керуючись ст.ст. 367, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, Рівненський апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1  залишити без задоволення, а ухвалу Острозького районного суду Рівненської області від 15 липня 2021 року - без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне судове рішення не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.
       Повний текст виготовлений 08 жовтня 2021 року.

Головуючий-суддя                                         Шимків С.С.
Судді:                                                                  Гордійчук С.О. 
                Хилевич С.В.