ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

26 жовтня 2021 року 	м. Дніпро	справа № 280/3845/19	
(суддя Сацького Р.В., м. Запоріжжя)

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді  Чередниченка В.Є. (доповідач),
                               суддів:  Іванова С.М., Панченко О.М.,     
розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області на ухвалу Запорізького окружного адміністративного суду від 24 червня 2021 року про заміну стягувача у виконавчому листі виданого у справі №280/3845/19 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,-

                                                         ВСТАНОВИВ: 

ОСОБА_2 14 червня 2021 року звернулася до суду з заявою про заміну стягувача у виконавчому листі.
Заява обгрунтована тим, що ОСОБА_2 є правонаступником ОСОБА_1 в отриманні пенсії, оскільки належить до осіб, які забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника.
Ухвалою Запорізького окружного адміністративного суду від 24 червня 2021 року заяву ОСОБА_2 про заміну сторони виконавчого провадження - задоволено.
Суд, замінив стягувача у виконавчому листі у справі 280/3845/19 з виконання рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 24.09.2019 щодо зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (69057, м. Запоріжжя, просп. Соборний, буд 158 - Б, код ЄДРПОУ 20490012) відновити ОСОБА_1 (адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , код ДРФО НОМЕР_1 ) розмір пенсії, призначеної відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» у розмірі 90 % відповідних сум грошового забезпечення, а також здійснити з 01.01.2018 перерахунок пенсії у розмірі 90 % відповідних сум грошового забезпечення з урахуванням раніше виплачених сум, з врахуванням раніше проведених виплат ОСОБА_1 на його правонаступницю ОСОБА_2 (адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_2 ).           Задовольняючи заяву суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем було проведено пререрахунок пенсії позивача та сформовано доплату у розмірі 36912,56 грн.
Не погодившись з ухвалою суду першої інстанції відповідач, зазначаючи про порушення судом першої інстанції норм процесуального права, оскаржив її до апеляційного суду. Просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та прийняти нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні поданої заяви.
Апеляційна скарга фактично обґрунтована тим, що відповідач не повідомлявся про розгляд поданої ОСОБА_2 заяви, а тому був позбавлений можливості надати свої заперечення на неї. Зазначає про те, що правовідносини з приводу права на пенсію не допускають правонаступництва. Для застосування положень частини 1 статті 61 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених  військової служби, та деяких інших осіб» ОСОБА_2 потрібно було подати не пізніше 6 місяців після смерті пенсіонера звернення до відповідача.
Згідно з відзивом на апеляційну скаргу, ОСОБА_2 зазначаючи про законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції просить залишити її без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.
Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено та знайшло підтвердження під час апеляційного розгляду справи, що рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 24 вересня 2019 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.
Суд, визнав протиправними з 01.01.2018 дії Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області щодо зменшення раніше призначеної ОСОБА_1 відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» пенсії в розмірі 90% до 70% відповідних сум грошового забезпечення.
Зобов`язав Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області відновити ОСОБА_1 розмір пенсії, призначеної відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» у розмірі 90% відповідних сум грошового забезпечення а також здійснити з 01.01.2018 перерахунок пенсії у розмірі 90% відповідних сум грошового забезпечення з урахуванням раніше виплачених сум. У задоволені іншої частини позовних вимог відмовив (а.с.21-23).
21.11.2019 року у зазначеній справі був виданий виконавчий лист, за якими 22.11.2019 року в державним виконавцем відкрито виконавче провадження №60685670 (а.с.34-35, 37-38).
На виконання рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 24 вересня 2019 року відповідачем здійснено перерахунок пенсії ОСОБА_1 та листом №20505/082 від 02.12.2019 року повідомлено відділ примусового виконання рішень про те, що 29.10.2019 року ОСОБА_1 донараховано 37381,50 грн за період з 01.01.2018 року по 31.10.2019 року та здійснено виплату за період з 25.10.2019 року по 31.10.2019 року у розмірі 468,94 грн (а.с.39-40).             ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_1 помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть НОМЕР_3 від 03.01.2021 року (а.с.76).
ОСОБА_2 зазначаючи про те, що є правонаступником ОСОБА_1 в отриманні пенсії просить здійснити заміну заміну стягувача у виконавчому листі з виконання рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 24 вересня 2019 року у справі №280/3845/19.
Згідно із статтею 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання.
Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.
Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.
Конституційний Суд України неодноразово зазначав, що виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини Рішення від 13 грудня 2012 року № 18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (пункт 3 мотивувальної частини Рішення від 25 квітня 2012 року № 11-рп/2012).
Відповідно до частини другої статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.
Пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованою Україною 17 липня 1997 року, встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
За правилами статті 19 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод для забезпечення дотримання Високими Договірними Сторонами, однією з яких є Україна, їхніх зобов`язань за Конвенцією та протоколами до неї, створюється Європейський суд з прав людини. Він функціонує на постійній основі.
Статтею 46 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що Високі Договірні Сторони зобов`язуються виконувати остаточні рішення Суду в будь-яких справах, у яких вони є сторонами.
У справі «Горнсбі проти Греції» Європейський суд з прав людини вказав, що виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватись як складова частина судового розгляду. Здійснення права на звернення до суду з позовом стосовно його прав та обов`язків цивільного характеру було б ілюзорним, якби внутрішня правова система допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося б на шкоду однієї зі сторін.
У пункті 23 рішення Європейського суду з прав людини «Матківська проти України» від 12 березня 2009 року (заява № 38683/04) зазначено про те, що судовий розгляд і виконавче провадження - це перша та друга стадії загального провадження, які стосуються тривалості провадження; виконання рішення є другим етапом судового провадження, а також що реалізоване право знаходить свою ефективну реалізацію саме у момент виконання.
У пункті 24 рішення Європейського суду з прав людини «Воротнікова проти України» від 14 лютого 2008 року (заява № 1225/02) зазначено про те, що виконавче провадження не має бути відокремлене від судового, і ці обидва провадження мають розглядатися як цілісний процес.
Частиною 5 статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.
Згідно із статтею 379 КАС України у разі вибуття однієї з сторін виконавчого провадження за поданням державного виконавця або за заявою заінтересованої особи суд може замінити сторону виконавчого провадження її правонаступником. Положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження.
Однак така заміна не здійснюється автоматично, оскільки діюче законодавство містить певні заборони щодо заміни стягувача.
Відповідно до положень статті 1227 Цивільного кодексу України суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомог у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини.
При цьому, статтею 1219 Цивільного кодексу України визначено, що до складу спадщини не входять права та обов`язки, що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця, зокрема, права на аліменти, пенсію, допомогу або інші виплати, встановлені законом.
Таким чином, право на отримання заборгованості з пенсії правонаступник має у випадку, якщо пенсія була нарахована померлому або присуджена йому на підставі судового рішення, що набрало законної сили, однак не отримана померлим.
З матеріалів справи вбачається, що відповідач листом №20505/082 від 02.12.2019 року повідомляв відділ примусового виконання рішень про те, що 29.10.2019 року ОСОБА_1 було донараховано 37381,50 грн, з яких 468,94 грн виплачено у жовтні 2019 року (а.с.39-40).
Тобто такі суми були нараховані померлому позивачу, як наслідок ці суми можуть входити до складу спадщини.
Відповідно до статті 1216 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
При цьому, положеннями статті 1217 Цивільного кодексу України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.
Враховуючи те, що ОСОБА_2 не надано суду доказів того, що вона набула статусу спадкоємця (за заповітом або за законом) у зв`язку зі смертю чоловіка – ОСОБА_1 у суду не має підстав для задоволення поданої заяви та заміни сторони виконавчого з виконання судового рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 24 вересня 2019 року.
Суд апеляційної інстанції зауважує, що статтею 1261 Цивільного кодексу України встановлено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки, а тому здійснення заміни стягувача у виконавчому листі виданого у справі №280/3845/19 з померлого ОСОБА_1 на його дружину - ОСОБА_2 , за відсутності відповідних документів, що встановлюють статус «спадкоємця», зокрема таких як свідоцтво про право на спадщину за законом, може призвести до порушення прав та інтересів інших осіб, які можуть мати такий статус.
Між тим, суд апеляційної інстанції зауважує, що ОСОБА_2 не позбавлена права повторного звернення до суду із заявою про заміну стягувача у виконавчому листі виданого у справі №280/3845/19 із одночасним наданням вищезазначених документів.
Щодо посилань ОСОБА_2 на положення частини 1 статті 61 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» як на підставу для заміни стягувача у виконавчому провадженні, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.
Відповідно до частини 1 статті 61 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» суми пенсії, що підлягали виплаті пенсіонерові з числа військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом та членів їх сімей і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, не включаються до складу спадщини і виплачуються тим членам його сім`ї, які належать до осіб, що забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника. Проте батьки і дружина (чоловік), а також члени сім`ї, які проживали разом із пенсіонером на день його смерті, мають право на одержання цих сум і в тому разі, якщо вони не належать до осіб, які забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника.
При зверненні кількох членів сім`ї належна їм сума пенсії ділиться між ними порівну.
Зазначені суми виплачуються, якщо звернення за ними надійшло не пізніше 6 місяців після смерті пенсіонера.
З аналізу зазначеної норми вбачається, що положення цієї статті визначають механізм, за яким визначені у цій статті особи мають право отримати суми пенсії, призначені за цим Законом померлому на підставі особистої заяви, що подається такою особою не пізніше 6 місяців після смерті пенсіонера, при цьому зазначена норма не передбачає можливості здійснення заміни стягувача у виконавчому провадженні з виконання судового рішення, так як направлена на безспірне отримання таких коштів без участі відділу примусового виконанн рішень.
На підставі зазначеного, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити, ухвалу суду першої інстанції скасувати та відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_2 про заміну стягувача у виконавчому листі виданого у справі №280/3845/19.
Керуючись: пунктом 2 частини 1 статті 315, статтями 321, 322, 327, 329 КАС України, Третій апеляційний адміністративний суд, -
                                                            ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області – задовольнити.
Ухвалу Запорізького окружного адміністративного суду від 24 червня 2021 у справі №280/3845/19– скасувати.
У задоволенні заяви ОСОБА_2 про заміну стягувача у виконавчому листі виданого у справі №280/3845/19 - відмовити.
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду за наявності підстав, передбачених частиною 5 статті 291, пунктом 2 частини 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.
                    Повне судове рішення складено 26 жовтня 2021 року.
   
Головуючий - суддя                                                                      В.Є. Чередниченко 

                               суддя                                                                      С.М. Іванов 

                               суддя                                                                      О.М. Панченко