УКРАЇНА
Житомирський апеляційний суд 

       Справа №285/3795/21 Головуючий у 1-й інст. Сташків Т. Г. 
       Категорія ч. 1 ст. 130 КУпАП Доповідач Ляшук В. В. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

        07 грудня 2021 року суддя Житомирського апеляційного суду Ляшук В.В., з участю секретаря Кусковської Т.А., особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , захисника Ковальчука В.В. розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП щодо 

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , працюючого водієм на ПрАТ “Новоград-Волинський хлібзавод”, має на утриманні трьох неповнолітніх дітей, 

встановив:

Постановою Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 13 жовтня 2021 року  ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.
Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в розмірі 454 (чотириста п`ятдесят чотири) грн.

Відповідно до постанови,  ОСОБА_1 11.07.2021 року о 21-45 год. в м. Новоград-Волинський по вул. Гагаріна керував автомобілем ВАЗ 21112, д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, від проходження у встановленому законом порядку огляду на стан сп`яніння на місці зупинки, а також в закладі охорони здоров`я відмовився, за що передбачена адміністративна відповідальність за ст.130 КУпАП. 

На постанову суду ОСОБА_1 подано апеляційну скаргу, в якій ставиться питання про скасування постанови суду та закриття провадження у справі.
Апелянт вважає, що суд не в повній мірі дослідив обставини справи.
На його думку, суд не взяв до уваги ту обставину, що він не керував транспортним засобом, оскільки вийшов з подвір`я та підійшов до транспортного засобу, а тому не виконував функції водія.
Судом проігноровано зауваження захисника, які були надані в судовому за сіданні, що відеозаписи, які міститься в матеріалах справи не відповідають даті складання протоколу про адміністративне правопорушення.
Крім того зазначає, що працівниками поліції під час складання протоколу не залучено понятих.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 та його захисника на підтвердження доводів апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи відповідно до вимог ст. 294 КУпАП, вважаю, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
       
Суд першої інстанції при розгляді даної справи всебічно та повно дослідив всі наявні у справі докази, дав їм належну оцінку та прийшов до правильного висновку про винність ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Єдиний порядок дорожнього руху на всій території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух», встановлюють ПДР. Особи, які порушують ці правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до змісту статті 266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають в стані алкогольного чи наркотичного сп`яніння чи під дією лікарських засобів підлягають оглядові на стан сп`яніння, який проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.
У разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного, чи іншого сп`яніння поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Зі змісту п. 2.5 ПДР слідує, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП підтверджуються, доказами, які досліджувались в суді першої інстанції, а зокрема протоколом про адміністративне правопорушення серії ААБ № 002164 від 11.07.2021 року, в якому зафіксовано обставини відмови водія від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, записами з відеореєстратора та бодікамер працівників поліції, з яких слідує, що  ОСОБА_1 керував транспортним засобом, від огляду на стан сп`яніння відмовляється та їхати в медичний заклад для проходження огляду також відмовляється.

Як вбачається з матеріалів справи, в тому числі протоколу про адміністративне правопорушення, працівники поліції мали усі підстави для проведення огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння, оскільки певні ознаки (різкий запах алкоголю з порожнини рота, нечітка мова, порушення координації руху тіла) свідчили, що останній може перебувати в стані алкогольного сп`яніння, а також керував транспортним засобом - без посвідчення водія.

З відеозапису з бодікамери та відеореєстратора працівників поліції вбачається, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом, зупинився, вийшов з транспортного засобу та підійшов до патрульного автомобіля. На вимогу працівників поліції повідомив, що в нього відсутнє посвідчення водія, мав очевидні ознаки сп`яніння, відмовився пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою приладу Драгер та в закладі охорони здоров`я; відмовився дати пояснення до протоколу та від отримання копії протоколу.

Відповідальність за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Даних, які б ставили під сумнів рішення суду першої інстанції щодо винності ОСОБА_1 у вчиненні вказаного правопорушення, в матеріалах справи не має, не надані такі дані і при апеляційному розгляді справи.

Апеляційний суд ставиться критично до пояснень ОСОБА_1 про те, що він не керував транспортним засобом, оскільки вони спростовуються відеозаписами відеореєстратора патрульного автомобіля.

Щодо доводів апелянта про те, що відображений на відеозаписах час їх здійснення не відповідає часу вчинення правопорушення згідно до протоколу про адміністративне правопорушення, то апеляційний суд вважає, що ці обставини не можуть бути підставами для визнання даного доказу неналежним, оскільки зумовлені лише не здійсненням налаштування часу на пристрої, за допомогою якого здійснювався відеозапис чи можливо іншими суто технічними причинами (збій налаштування, несправність чи слабка зарядка батареї). 

Разом з тим, з відеозаписів з бодікамери працівника поліції та відеореєстратора переконливо вбачається, що зафіксовані на них обставини мали місце у час зазначений у протоколі - 21:45 год. 11.07.2021 року.
Зазначені відеозаписи взаємопов`язані між собою, вони доповнюють один одного.
Про це, вказують обставини зупинки транспортного засобу, місце його розташування на вулиці стосовно оточуючих будівель, комунікацій, присутності одних і тих же самих осіб, зовнішній вигляд ОСОБА_1 його поведінка, яка не відповідала обстановці не дають підстав апеляційному суду для сумніву щодо належності та допустимості цих доказів.

Доводи захисту, про те, що працівники поліції перевищують свої повноваження, фальсифікують матеріали, переслідують ОСОБА_1 з метою помсти за його позицію у іншій справі про адміністративне правопорушення суд апеляційної інстанції вважає надуманими.

З відеозаписів чітко вбачається, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння, працівники поліції представилися йому, вели себе коректо, роз`яснювали його права, в тому числі право на захист, неодноразово пропонували пройти огляд на місці або у медичному закладі. 

За таких обставин, висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП суд апеляційної інстанції вважає правильними та такими, що обґрунтовані належними та допустимими доказами і будь-яких сумнівів щодо цих доказів не вбачає.

Адміністративне правопорушення, яке вчинив ОСОБА_1 за своїм характером має велику суспільну небезпеку, оскільки особа яка керує транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння створює загрозу життю та здоров`ю, як собі так і наражає на цю небезпеку інших учасників руху, а тому відсутні підстави для незастосування щодо нього адміністративного стягнення.

Стягнення ОСОБА_1 судом першої інстанції призначено у розмірі, передбаченому санкцією ч. 1 ст. 130 КУпАП, а тому підстав вважать його таким, що не відповідає тяжкості вчиненого правопорушення та особі правопорушника через його суворість апеляційний суд не вбачає.

За таких обставин апеляційний суд вважає постанову суду законною і обґрунтованою та не знаходить підстав для її скасування.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

                                               постановив:

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 13 жовтня 2021 року щодо нього - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили після її винесення є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Житомирського
 
апеляційного суду                                                         В.В. Ляшук