ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

01 грудня 2021 року 	м. Дніпро	справа № 160/9389/21	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді  Кругового О.О. (доповідач),
                               суддів:  Прокопчук Т.С., Шлай А.В.,     
  
          розглянувши в порядку письмового провадження  в місті Дніпро апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області     
на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду   від 22.07.2021 року, (суддя суду першої інстанції Ніколайчук С.В.), прийняте в порядку письмового провадження в м. Дніпро, в адміністративній справі №160/9389/21  за позовом ОСОБА_1   до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області  про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,- 
ВСТАНОВИВ:
          10.06.2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив: 
          - визнати протиправними дії головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо відмови провести ОСОБА_1 перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з 01 січня 2021 року;
-зобов`язати головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області здійснити перерахунок та виплачувати ОСОБА_1 щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці у розмірі 84 відсотків від заробітної плати працюючого судді відповідно до довідки Дніпровського апеляційного суду від 22 лютого 2021 року № 04.2/19/21-С, а саме: з розміру заробітної плати 189180 грн. з 01 січня 2021 року;
- стягнути за рахунок бюджетних асигнувань головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (код ЄДРПОУ 21910427) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 17) судовий збір у розмірі 908 грн.
В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що позивач звернувся до відповідача з заявою про перерахунок пенсії на підставі довідки Дніпровського апеляційного суду від 18.02.2020 року № 2-р/2020, у зв`язку зі зміною посадового окладу, тому є підстави для перерахунку щомісячного грошового довічного утримання заробітної плати працюючого на відповідні посаді судді, виходячи з його фактичного розміру, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання. Проте, відповідачем відмовлено у перерахунку щомісячного довічного грошового утримання  з підстав того, що розмір посадового окладу  судді не змінився, з чим позивач не погоджується. Позовні вимоги просить задовольнити у повному обсязі.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22 липня 2021 року позовну заяву задоволено. Визнано протиправними дії головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо відмови провести ОСОБА_1 перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з 01 січня 2021 року. Зобов`язано головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області здійснити перерахунок та виплачувати ОСОБА_1 щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці у розмірі 84 відсотків від заробітної плати працюючого судді відповідно до довідки Дніпровського апеляційного суду від 22 лютого 2021 року № 04.2/19/21-С, а саме: з розміру заробітної плати 189180 грн. з 01 січня 2021 року;
          Не погодившись з рішенням суду першої інстанції відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом вимог норм матеріального та процесуального права просить оскаржуване рішення суду скасувати та прийняти нову постанову про відмову в задоволенні позову. 
          Апеляційна скарга обґрунтована тим, що задовольняючи позовні вимоги  в частині зобов`язання здійснити перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 у розмірі 84% заробітної плати судді відповідної посади згідно довідки Дніпровського апеляційного суду від 22.02.2021 року №04.2/19/21-с, суд першої інстанції не навів жодного обґрунтування, не зазначив жодної норми права в частині вирішення питання та порушив норми процесуального права, що є підставою для скасування судового рішення в силу приписів ст. 317 КАС України.
           Перевіривши матеріали справи, оцінивши доводи апеляційної скарги та правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга  підлягає частковому задоволенню виходячи із наступного.
Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що Указом Президента України від 23.06.1997 року №569/97 і наказом Голови Дніпропетровського обласного суду від 18.07.1997 року № 40 позивача звільнено з посади судді Дніпропетровського обласного суду у зв`язку з поданням заяви про відставку та призначено щомісячне довічне грошове утримання у розмірі 84% від заробітної плати працюючого судді його рівня. З січня 2007 року виплату щомісячного довічного грошового утримання позивачеві здійснює управління пенсійного фонду України в Бабушкінському районі м.Дніпропетровська за рахунок коштів Державного бюджету.
На підставі постанови Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 06.07.2010 року відповідач з 22.05.2008 року виплачує позивачеві щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці у розмірі 84% від заробітної плати 9233 грн.04 коп.
Постановою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 05 лютого 2016 року у справі № 200/27087/15а, що набрала законної сили, визнані протиправними дії управління Пенсійного фонду України в Бабушкінському районі м. Дніпропетровська щодо відмови провести перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з 01 вересня 2015 року; зобов`язано управління Пенсійного фонду України в Бабушкінському районі м. Дніпропетровська здійснити перерахунок та виплачувати щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці у розмірі 84 % від заробітної плати працюючого судді відповідно до довідки Апеляційного суду Дніпропетровської області від 16 листопада 2015 року № 07-405-С, а саме: з розміру заробітної плати 22737 грн. з 01 вересня 2015 року.
Дніпровським апеляційним судом 22.02.2021 року видана нова довідка  про суддівську винагороду для обчислення щомісячного грошового утримання судді у відставці  № 642/19/21-с про те, що станом на 01.01.2021 року суддівська винагорода, яка враховується при призначенні/перерахунку  щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці  складає  189   180,00 грн, у тому числі: посадовий оклад  - 126   120,00 грн, доплата за вислугу років  - 63060,00 грн.
Позивач звернувся до головного управління Пенсійного фонду України у Дніпроптеровській області із заявою про перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці на підставі довідки Дніпровського апеляційного суду від 22.02.2021  року № 642/19/21-с.
18.03.2021 року позивач отримав відповідь головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про відмову в перерахунку довічного грошового утримання, з підстав відсутності права на перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці згідно з наданої довідки від 22.02.2021 року № 642/19/21-с з посиланням на те, що відповідно до листа Державної судової адміністрації України  від 23.02.2021 року № 11-3409-21 розмір посадового окладу судді місцевого  або апеляційного судів не змінився.
Також, у вказаному листі відповідачем зазначено, що після ухвалення рішення Конституційного Суду України від 18 лютого 2020 року № 2-р/2020, позивач має право на перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці. Однак, після дати ухвалення рішення Конституційного Суду України від 18.02.2020 року № 2-р/2020 не було прийнято нормативно-правового акту щодо зміни розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. Зважаючи на це, судді у відставці матимуть право на перерахунок щомісячного довічного грошового утримання у зв`язку із змінами складових суддівської винагороди після 18 лютого 2020 року. Тому в здійсненні перерахунку позивачу відмовлено, а наступний перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, з врахуванням висновків, викладених в рішенні Конституційного Суду України від 18 лютого 2020 року № 2-р/2020, позивачу буде здійснено після 18 лютого 2020 року після збільшення суддівської винагороди.
Вважаючи безпідставною відмову у перерахунку довічного грошового утримання судді у відставці, позивач звернувся до суду з цим позовом.
Вирішуючи спір між сторонами та задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що позивач мав право на проведення перерахунку довічного утримання судді у відставці у розмірі 84 % від розміру заробітку судді на відповідній посаді.
Суд апеляційної інстанції не погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.
Так положеннями ст. 126 Конституції України передбачено, що незалежність і недоторканість суддів гарантується Конституцією і законами України.
Держава, відповідно до ст. 130 Конституцій України, забезпечує фінансування та належні умови для функціонування судів і діяльності суддів. У Державному бюджеті України окремо визначаються видатки на утримання суддів  з урахуванням пропозицій Вищої ради правосуддя. Розмір винагороди судді встановлюється законом про судоустрій.
Організацію судової влади та здійснення правосуддя в Україні, що функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів і забезпечує право кожного на справедливий суд визначає Закон України “Про судоустрій і статус суддів” №1402-VIII від 02.06.2016р. (далі - Закон №1402-VI).
Частиною 1 ст. 142 Закону №1402-VI, передбачено, що судді, який вийшов у відставку, після досягнення чоловіками віку 62 років, жінками - пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”, виплачується пенсія на умовах, визначених зазначеним Законом, або за його вибором щомісячне довічне грошове утримання. До досягнення зазначеного віку право на пенсію за віком або щомісячне довічне грошове утримання мають чоловіки 1955 року народження і старші після досягнення ними такого віку:
1) 61 рік - які народилися з 1 січня 1954 року по 31 грудня 1954 року;
2) 61 рік 6 місяців – які  народилися з 1 січня 1955 року по 31 грудня 1955 року.
При цьому, суддя у відставці, який не досяг віку, встановленого частиною першою цієї статті, отримує щомісячне довічне грошове утримання. При досягненні таким суддею віку, встановленого частиною першою цієї статті, за ним зберігається право на отримання щомісячного довічного грошового утримання або, за його вибором, призначається пенсія на умовах, визначених Законом України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” (ч. 2 статті 142 цього ж Закону).
Конституційний суд України у мотивувальній частині рішення №18-рп/2011 від 14.12.2011р., досліджуючи поняття щомісячне довічне грошове утримання судді вказав, що це утримання є самостійною гарантією незалежності судді та складовою його правового статусу, а правова природа щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці та щомісячного грошового утримання діючого судді однакова, а самі ці поняття однорідні та взаємопов`язані, ідентичні, відрізняються лише за способом фінансування: судді у відставці виплату одержують з Пенсійного фонду України за рахунок Державного бюджету, діючі судді- виключно з Державного бюджету України. У цьому ж рішенні Конституційний суд України також вказав про неможливість звуження змісту та об`єму гарантій незалежності суддів, а відповідно, матеріального та соціального забезпечення.
У рішенні Конституційного Суду України №3-рп/2013 від 03.06.2013 р. (справа щодо змін умов виплати пенсій і щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці) зазначено, що визначені Конституцією та законами України гарантії незалежності суддів є невід`ємним елементом їх статусу, поширюються на всіх суддів України та є необхідною умовою здійснення правосуддя неупередженим, безстороннім і справедливим судом. Такими гарантіями є надання їм за рахунок держави матеріального забезпечення (суддівська винагорода, пенсія, щомісячне довічне грошове утримання тощо) та надання їм у майбутньому статусу судді у відставці. Право судді у відставці на пенсійне або щомісячне довічне грошове утримання є гарантією належного здійснення правосуддя і незалежності працюючих суддів та дає підстави висувати до суддів високі вимоги, зберігати довіру до їх компетентності і неупередженості. Щомісячне довічне грошове утримання судді спрямоване на забезпечення гідного його статусу життєвого рівня, оскільки суддя обмежений у праві заробляти додаткові матеріальні блага, зокрема, обіймати будь-які інші оплачувані посади, виконувати іншу оплачувану роботу. Конституційний принцип незалежності суддів означає, в тому числі, конституційно обумовлений імператив охорони матеріального забезпечення суддів від його скасування чи зниження досягнутого рівня без відповідної компенсації як гарантію недопущення впливу або втручання у здійснення правосуддя.
Зазначений підхід до статусу судді у відставці та питання належного матеріального забезпечення суддів у відставці, крім вищенаведених рішень,   знайшов своє продовження у рішенні Конституційного Суду України № 4-рп/2016 від 08.06.2016 року, у абзаці другому пункту 3 мотивувальної частини якого зазначено, що щомісячне довічне грошове утримання є особливою формою матеріального забезпечення судді, полягає у гарантованій державою щомісячній грошовій виплаті, що слугує забезпеченню належного матеріального утримання судді після звільнення від виконання обов`язків (відставки), а також життєвого рівня, гідного його статусу.
Частиною 3 ст. 142 Закону №1402-VIII передбачено, що щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді.
Положеннями ч. 4 та ч. 5 ст. 142 цього ж Закону передбачено, що у разі зміни розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання. Пенсія або щомісячне довічне грошове утримання судді виплачується незалежно від заробітку (прибутку), отримуваного суддею після виходу у відставку. Щомісячне довічне грошове утримання суддям виплачується органами Пенсійного фонду України за рахунок коштів Державного бюджету України.
Базовий розмір посадового окладу судді, відповідно до ч. 3 ст. 135 Закону №1402-VIII, становить:
1) судді місцевого суду - 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року;
2) судді апеляційного суду, вищого спеціалізованого суду - 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року;
При цьому положеннями Розділу ХІІ “Прикінцеві та перехідні положення” Закону №1402-VIII серед іншого також були визначені певні особливості визначення розміру суддівської винагороди та щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці.
Так, положеннями п. 22 розділу ХІІ “Прикінцевих та перехідних положень” Закону №1402-VIII було визначено, що право на отримання суддівської винагороди у розмірах, визначених цим Законом, мають судді, які за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердили відповідність займаній посаді (здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді) або призначені на посаду за результатами конкурсу, проведеного після набрання чинності цим Законом.
Судді, які на день набрання чинності цим Законом пройшли кваліфікаційне оцінювання та підтвердили свою здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді, до 01.01.2017р. отримують суддівську винагороду, визначену відповідно до положень Закону України “Про судоустрій і статус суддів” № 2453-VI від 07.07.2010 р. (далі Закон № 2453-VI).
Відповідно до п. 23 розділу ХІІ “Прикінцевих та перехідних положень” Закону №1402-VIII, до проходження кваліфікаційного оцінювання суддя отримує суддівську винагороду, визначену відповідно до положень Закону №2453-VI .
Законом України № 193-ІХ від 16.10.2019р. “Про внесення змін до Закону України “Про судоустрій і статус суддів” та деяких законів України щодо діяльності органів суддівського врядування”, який набрав чинності 07.11. 2019р., було виключено зазначені вище п.п.22, 23 розділу ХІІ “Прикінцевих та перехідних положень” Закону №1402-VIII.
Відповідно до пункту 24 розділу ХІІ “Прикінцевих та перехідних” положень Закону № 1402-VIII, розмір посадового окладу судді, крім зазначеного у п.23 цього розділу, становить з 1 січня 2020 року:
а) для судді місцевого суду - 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року;
б) для судді апеляційного суду та вищого спеціалізованого суду - 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року.
Пунктом 25 розділу ХІІ “Прикінцевих та перехідних положень” Закону №1402-VIII встановлено, що право на отримання щомісячного довічного грошового утримання у розмірі, визначеному цим Законом, має суддя, який за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердив відповідність займаній посаді (здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді) або призначений на посаду судді за результатами конкурсу, проведеного після набрання чинності цим Законом, та працював на посаді судді щонайменше три роки з дня прийняття щодо нього відповідного рішення за результатами такого кваліфікаційного оцінювання або конкурсу.
В інших випадках, коли суддя іде у відставку після набрання чинності цим Законом, розмір щомісячного довічного грошового утримання становить 80 відсотків суддівської винагороди, обчисленої відповідно до положень Закону України “Про судоустрій і статус суддів”. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді, але не може бути більшим ніж 90 відсотків суддівської винагороди судді, обчисленої відповідно до зазначеного Закону.
Рішенням Конституційного Суду України № 2-р/2020 від 18.02.2020р. року визнані такими, що не відповідають Конституції України, положення пункту 25 розділу ХІІ “Прикінцевих та перехідних положень” Закону № 1402-VIII зі змінами.
При цьому у п. 16,17 вищезазначеного рішення Конституційний Суд України зазначив, що право судді на відставку є конституційною гарантією незалежності суддів (п.4 ч.6 ст.126 Конституції України). Відставка судді є особливою формою звільнення його з посади за власним бажанням та обумовлена наявністю в особи відповідного стажу роботи на посаді судді; наслідком відставки є, зокрема, припинення суддею своїх повноважень з одночасним збереженням за ним звання судді і гарантій недоторканності, а також набуттям прав на виплату вихідної допомоги та отримання пенсії або щомісячного довічного грошового утримання (абзац четвертий підпункту 3.1 пункту 3 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 19.11.2013 року № 10-рп/2013). Визначені Конституцією та законами України гарантії незалежності суддів є невід`ємним елементом їх статусу, поширюються на всіх суддів України та є необхідною умовою здійснення правосуддя неупередженим, безстороннім і справедливим судом; такими гарантіями є надання їм за рахунок держави матеріального забезпечення (суддівська винагорода, пенсія, щомісячне довічне грошове утримання тощо) та надання їм у майбутньому статусу судді у відставці; право судді у відставці на пенсійне або щомісячне довічне грошове утримання є гарантією належного здійснення правосуддя і незалежності працюючих суддів та дає підстави висувати до суддів високі вимоги, зберігати довіру до їх компетентності і неупередженості; щомісячне довічне грошове утримання судді спрямоване на забезпечення гідного його статусу життєвого рівня, оскільки суддя обмежений у праві заробляти додаткові матеріальні блага, зокрема обіймати будь-які інші оплачувані посади, виконувати іншу оплачувану роботу; конституційний принцип незалежності суддів означає, в тому числі, конституційно обумовлений імператив охорони матеріального забезпечення суддів від його скасування чи зниження досягнутого рівня без відповідної компенсації як гарантію недопущення впливу або втручання у здійснення правосуддя; конституційний статус судді передбачає достатнє матеріальне забезпечення судді як під час здійснення ним своїх повноважень (суддівська винагорода), так і в майбутньому у зв`язку з досягненням пенсійного віку (пенсія) чи внаслідок припинення повноважень і набуття статусу судді у відставці (щомісячне довічне грошове утримання); статус судді та його елементи, зокрема матеріальне забезпечення судді після припинення його повноважень, є не особистим привілеєм, а засобом забезпечення незалежності працюючих суддів і надається для гарантування верховенства права та в інтересах осіб, які звертаються до суду та очікують неупередженого правосуддя (абзаци п`ятий, шостий підпункту 2.2 пункту 2 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 03.06.2013 року № 3-рп/2013).
Отже, судді, які вже перебувають у відставці та досягли шістдесятип`ятирічного віку, з об`єктивних причин не мають можливості пройти кваліфікаційне оцінювання на відповідність займаній посаді і пропрацювати після цього три роки, що є обов`язковою умовою для отримання щомісячного довічного грошового утримання у розмірі, визначеному Законом № 1402-VIII.
Конституційний Суд України вважає, що щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці має бути співмірним із суддівською винагородою, яку отримує повноважний суддя. У разі збільшення розміру такої винагороди перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці має здійснюватися автоматично. Встановлення різних підходів до порядку обчислення розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів порушує статус суддів та гарантії їх незалежності.
Також Конституційний Суд України зазначив, що розмір щомісячного довічного грошового утримання суддів, які не проходили оцінювання за критеріями компетентності, професійної етики або доброчесності та вийшли у відставку, відрізняється від розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів, які вийдуть у відставку після успішного проходження такого оцінювання.
У зв`язку з викладеним, Конституційний Суд України рішенням № 2-р/2020   від 18.02.2020р. визнав неконституційним пункт 25 розділу XII “Прикінцевих та перехідних положень” Закону № 1402-VIII.
Враховуючи, що ст. 152 Конституції України передбачено, що закони та інші акти за рішенням Конституційного Суду України визнаються неконституційними повністю чи в окремій частині, якщо вони не відповідають Конституції України або якщо була порушена встановлена Конституцією України процедура їх розгляду, ухвалення або набрання ними чинності, то з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення № 2-р/2020 від 18.02.2020р.   Закон № 1402-VIII не містить норм, які б по-різному визначали порядок обчислення розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці.
Відтак, з огляду на викладені обставини, перерахунок щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці, який просить провести позивач, має бути проведений, і він обумовлений відновленням раніше порушених прав позивача, відповідно до Закону № 1402-VIII, проведення перерахунку має бути проведене на підставі довідки Дніпровського апеляційного суду від 22.02.2021 року №04.2/19/21-С.
Поряд з вказаним, з матеріалів справи вбачається, що позивач в позовних вимогах просив  зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області здійснити ОСОБА_1 , як судді у відставці, перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці в розмірі 84% суддівської винагороди судді.
Однак, колегія суддів апеляційного суду зазначає, що зобов`язання відповідача здійснити перерахунок грошового утримання судді у відставці, виходячи з конкретних відсотків (84%), заявлені передчасно, оскільки предметом позову є відмова органу Пенсійного фонду взагалі здійснити перерахунок щомісячного довічного грошового утримання на підставі оновленої довідки без посилань на відсотки, а відтак позовні вимоги в наведеній частині задоволенню не підлягають.
          З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів вважає за необхідне рішення суду першої інстанції скасувати в частині зобов`язання відповідача здійснити перерахунок довічного грошового утримання судді у відставці виходячи з конкретних відсотків (84%), та в задоволенні позовних вимог в цій частині відмовити, в іншій частині рішення суду першої інстанції необхідно залишити без змін.
          Керуючись ст. 243, 308, 315, 317, 321, 325 КАС України, суд,-
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області – задовольнити частково.
Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22 липня 2021 року №160/9389/21 – скасувати в частині задоволених позовних вимог ОСОБА_1 про зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України здійснити позивачу перерахунок пенсії виходячи з 84 відсотків від заробітної плати працюючого судді та в задоволенні позовних вимог в цій частині - відмовити.
В іншій частині рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22.07.2021 року в адміністративній справі №160/9389/21 – залишити без змін.
                    Постанова набирає законної сили з моменту прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий - суддя                                                                      О.О. Круговий 

                               суддя                                                                      Т.С. Прокопчук 

                               суддя                                                                      А.В. Шлай