Справа № 161/11346/20 	Головуючий у 1 інстанції: Ковтуненко В. В. 	
Провадження № 22-ц/802/1295/21  Категорія: 1 	  Доповідач: Здрилюк  О. І.	

ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
       
04 жовтня 2021 року                                                  місто Луцьк
               
Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого - судді Здрилюк О.І.,
суддів - Бовчалюк З.А., Карпук А.К., 
секретар судового засідання - Вакіна Д.О., 
з участю державного виконавця - Ковальова Ю.М.,
представника боржника - ОСОБА_2.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за поданням старшого державного виконавця Другого відділу державної виконавчої служби у місті Луцьку Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) Марчука П.О. про тимчасове обмеження ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України, за апеляційною скаргою боржника ОСОБА_1 , поданою від його імені представником ОСОБА_2 на ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 20 липня 2020 року,

                                         В С Т А Н О В И В :

17 липня 2020 року старший державний виконавець Другого відділу державної виконавчої служби в місті Луцьку Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) Марчук П.О. звернувся до суду із поданням про тимчасове обмеження ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України з підстав ухилення боржника від виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) у зведеному виконавчому провадженні №62155880.
Оскільки кошти боржником на час звернення з поданням не сплачені, старший державний виконавець просив тимчасово обмежити право виїзду ОСОБА_1 за межі України до виконання ним своїх зобов`язань згідно зведеного виконавчого провадження ВП 62155880. 
Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 20 липня 2020 року подання задоволено.
Тимчасово обмежено ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , мешканця АДРЕСА_1 у праві виїзду за межі України до повного виконання ним рішень суду у зведеному виконавчому провадженні №62155880.
В апеляційній скарзі представник ОСОБА_2 від імені боржника ОСОБА_1 , посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права і порушення норм процесуального права, просить скасувати цю ухвалу та ухвалити нове судове рішення - про відмову у задоволенні подання державного виконавця.
Державний виконавець відзив на апеляційну скаргу не подавав.
У судовому засіданні представник боржника апеляційну скаргу підтримав із наведених у ній підстав та просить її задовольнити.
Державний виконавець апеляційну скаргу заперечив та просить залишити її без задоволення.
Заслухавши учасників справи, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість ухвали суду, апеляційний суд доходить висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а ухвалу суду залишити без змін з таких підстав.
Судом встановлено, що на виконанні у Другому відділі ДВС у місті Луцьку Західного МУМЮ (м. Львів) перебуває зведене виконавче провадження № 62155880 щодо примусового стягнення з ОСОБА_1 грошових коштів на користь юридичних та фізичних осіб. Зокрема, три виконавчі провадження з приводу виконання вимог ГУ ДФС у Волинській області про стягнення боргу по єдиному соціальному внеску відповідно на суми 31024,52 грн., 25516,16 грн. та 93,65 грн., а також два виконавчих провадження з приводу виконання судових рішень про стягнення коштів на користь ОСОБА_3 у розмірі 102193,85 грн. та на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» у розмірі 12378,41 грн..
З метою перевірки майнового стану боржника державним виконавцем здійснено відповідні запити. Наданою державному виконавцю інформацією встановлено, що у боржника відсутні будь-які доходи чи належне йому на праві власності майно (а.с.8-11, 14-25).
Право громадян України на пересування, у тому числі і залишення території України закріплено у ст.33 Конституції України. У той же час Конституція України передбачає можливість обмеження наданих громадянинові прав у випадках, що не заборонені законом.
Згідно зі ст.2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною. На здійснення цих прав не може бути встановлено жодних обмежень, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров`я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.
Згідно з п.19 ч.2 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.
Відповідно до вимог ч.ч.1, 3, 4 ст.441 ЦПК України тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення або рішення інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом. Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), якщо така особа ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї відповідним рішенням, на строк до виконання зобов`язань за рішенням, що виконується у виконавчому провадженні. Ухвала про тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути постановлена судом за місцем виконання відповідного рішення за поданням державного або приватного виконавця. Суд негайно розглядає таке подання без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного (приватного) виконавця.
Згідно з п.5 ч.1 ст.6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» право громадянина України на виїзд з України може бути тимчасово обмежено у випадку, коли він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом, - до виконання зобов`язань або сплати заборгованості зі сплати аліментів.
Поняття «ухилення від виконання зобов`язань, покладених на боржника рішенням» варто розуміти як будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обов`язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов`язок у нього є всі реальні можливості (наприклад, наявність майна, грошових коштів тощо) і цьому не заважають будь-які незалежні від нього об`єктивні обставини (непереборної сили, події тощо).
Із заявою про вжиття щодо ОСОБА_1 заходів обмеження виїзду за межі України до державного виконавця звернувся стягувач ОСОБА_3 , приєднавши до заяви витяг із Державного судового реєстру про інформацію з реєстру підприємців, відповідно до якої ОСОБА_1 являється акціонером, головою правління ТОВ «DBK GROUR», яке знаходиться у м. Люблін Польща (а.с.28-34, 45-53).
З матеріалів справи вбачається, що до 17.07.2020 року боржник ОСОБА_1 будь-яких дій, направлених на виконання судових рішень та рішень ГУ ДФС у Волинській області не вчиняв, жодних розрахунків зі стягувачами не проводив, при цьому протягом 2019-2020 років багаторазово перетинав державний кордон, що свідчить про наявність у нього коштів. Боржник ОСОБА_1 , 1986 року народження, є працездатною особою, як  безробітний у відповідних органах не зареєстрований. Про місце своєї роботи та отримані доходи державного виконавця не повідомляв, на його виклики не з`являвся, а також державний виконавець не зміг виявити боржника і при виході до місця його проживання (а.с.7, 12, 13, 26, 27).
Виходячи з наведеного, повно та об`єктивно дослідивши всі обставини справи і давши їм вірну правову оцінку, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для тимчасового обмеження ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України.
Посилання в апеляційній скарзі на те, що боржник не отримував від державного виконавця виклики, які мали б надсилатися рекомендованими відправленнями - відхиляються апеляційним судом, оскільки не ґрунтуються на законі.
Відповідно до вимог ч.1 ст.28 Закону України «Про виконавче провадження» такий документ виконавчого провадження, як виклик державного виконавця доводиться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження шляхом надіслання адресатам простим поштовим відправленням.
Документи виконавчого провадження надсилаються стягувачу та боржнику за їхніми адресами, зазначеними у виконавчому документі. У разі зміни стороною місця проживання чи перебування або місцезнаходження документи виконавчого провадження надсилаються за адресою, зазначеною у відповідній заяві сторони виконавчого провадження.
Інші доводи апеляційної скарги зводяться до заперечень боржника в ухиленні від виконання виконавчих документів, однак, такі не підтверджені належними і допустимими доказами та спростовуються вищенаведеними обставинами страви.
Згідно зі ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Ухвала постановлена з додержанням норм матеріального та процесуального права. Підстав для її скасування немає.

Керуючись ст.ст.367, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд

                                            П О С Т А Н О В И В :                                     

Апеляційну скаргу боржника ОСОБА_1 , подану від його імені представником ОСОБА_2 залишити без задоволення, а ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 20 липня 2020 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.  

Головуючий - суддя  

Судді