ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/6126/21 Справа № 209/1965/20 	  	Суддя у 1-й інстанції - Решетник Т. О. Суддя у 2-й інстанції - Пищида  М. М.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 грудня 2021 року                                                                м. Дніпро 

       Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючого – Пищиди М.М.
 
суддів – Ткаченко І.Ю., Деркач Н.М.
 
за участю секретаря судового засідання – Бондаренка В.В.,

 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 08 квітня 2021 року за позовом Акціонерного товариства "Альфа-Банк" до ОСОБА_1 , треті особи: Дніпровський відділ державної виконавчої служби міста Кам`янське Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, Приватне мале підприємство "Азон-К", про звільнення майна з-під арешту,-

В С Т А Н О В И Л А:

       У червні 2020 рокуАТ "Альфа-Банк"звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , треті особи: Дніпровський відділ державної виконавчої служби міста Кам`янське Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, Приватне мале підприємство "Азон-К", про звільнення майна з-під арешту.
       В обґрунтування позову зазначив, що 01.06.2007 року Приватне мале підприємство «Азон-К» та АКБ «Укрсоцбанк» уклали кредитний договір № 105/2-34-7 за умовами якого, відповідач отримав кошти в сумі 300 000,00 грн. 
       Внаслідок реорганізації шляхом приєднання АТ «Укрсоцбанк» правонаступником усього майна, майнових прав та обов`язків є АТ «Альфа-Банк». 
       Правонаступництво щодо майна, прав та обов`язків АТ «Укрсоцбанк» виникає у АТ «Альфа-Банк» з дати затвердження Передавального акту загальними зборами акціонерів АТ «Альфа-Банк» та рішенням єдиного акціонера АТ «Укрсоцбанк», а саме з 15 жовтня 2019 року. Отже АТ «Альфа-Банк» є Іпотекодержателем нерухомого майна. 
       Також, 01.06.2007 року між АКБ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1 , укладено Іпотечний договір відповідно до якого на забезпечення виконання основного зобов`язання, Іпотекодавець передав в іпотеку належне йому на праві власності майно, а саме: будинок, загальною площею 210,5 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . 
       Через систематичне невиконання Боржником умов кредитного договору Банк був змушений розпочати процедуру звернення стягнення на предмет іпотеки. Однак позивачу стало відомо, що розпочати процедуру звернення стягнення на предмет іпотеки на даний час неможливо, оскільки 13.05.2010 року Дніпровським районним судом м. Дніпродзержинська, винесено ухвалу, якою накладено арешт на вищезазначений будинок справа № 2-1502/10 від 13.05.2010 року. 
       На сьогоднішній день, внаслідок винесення вищезазначеної постанови про арешт порушено права позивача як Іпотекодержателя відповідного майна.
       Враховуючи вищевикладене, позивач просив суд звільнити з-під арешту квартиру, а саме: будинок, загальною площею 210,5 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , який накладений: 13.05.2010 року Дніпровським районним судом м. Дніпродзержинська, ухвала справа № 2-1502/10 від 13.05.2010 року, номер запису про обтяження: 9933659. Вирішити питання стосовно судового збору (1-2, 42-44).
       Рішенням Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 08 квітня 2021 року позовну заяву Акціонерного товариства "Альфа-Банк" до ОСОБА_1 , треті особи: Дніпровський відділ державної виконавчої служби міста Кам`янське Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, Приватне мале підприємство "Азон-К" про звільнення майна з-під арешту – задоволено.
       Звільнено з-під арешту нерухоме майно, яке належить ОСОБА_1 , а саме: будинок, загальною площею 210,5 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що накладений ухвалою Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області, справа 2-1502/10 від 13.05.2010 року, номер запису про обтяження: 9933659.
       Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства "Альфа-Банк", судовий збір в розмірі 2102,00 грн. (а.с. 110-113).
       Не погодившись з вказаним рішенням суду, ОСОБА_1 звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.
       В обґрунтування апеляційної скарги посилається на те, що при винесенні рішення судом першої інстанції порушені норми матеріального та процесуального права, недостатньо повно досліджені письмові докази та дійсні обставини справи.
       Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає за потрібне апеляційну скаргу залишити без задоволення, виходячи з наступного.
       Судом першої інстанції встановлено, що 01.06.2007 року Приватне мале підприємство «Азон-К» та АКБ «Укрсоцбанк» уклали Договір відновлювальної кредитної лінії № 105/2-34-7 за умовами якого, ПАТ «Азон-К» в особі директора Кіби М.А. отримало кошти окремими частинами, зі сплатою 16,5 % річних за Кредитом та комісій, в розмірі та в порядку, визначеному Тарифами на послуги по наданню кредитів, то містяться в Додатку 1 до цього Договору, який є невід`ємною складовою частиною цього Договору, в межах максимального ліміту заборгованості Позичальника за Кредитом, в сумі 300000,00, з наступним графіком зниження максимального ліміту заборгованості: з 01 квітня 2012 року максимальний ліміт заборгованості становить 150000,00 (Сто п`ятдесят тисяч) гривень; з 01 травня 2012 року максимальний ліміт заборгованості становить 150000,00 (Сто п`ятдесят тисяч) гривень; та кінцевим терміном погашення заборгованості за Кредитом не пізніше 31 травня 2012 року на умовах, визначених цим Договором (а.с.3-10, 11).
       Згідно п.1.3. зазначеного Договору, в якості забезпечення виконання Позичальником своїх зобов`язань перед Кредитором за цим Договором щодо повернення Кредиту, сплати нарахованих процентів, комісій, можливої неустойки (пені, штрафу), а також інших витрат щодо задоволення вимог Кредитора за Договором, Кредитор укладав з майновими поручителями: п. 1.3.1. ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 іпотечний договір, де предметом іпотеки виступає 4-х кімнатна квартира під номером АДРЕСА_2 , іпотечною вартістю 262600 гривень; п. 1.3.2. ОСОБА_1 іпотечний договір, де предметом іпотеки виступає житловий будинок під номером АДРЕСА_3 , іпотечною вартістю 389456 гривень (а.с. 3-10).
       Згідно Іпотечного Договору № 105/25-68-7 від 01.06.2007 року, укладеного між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1 , який є майновим поручителем за зобов`язаннями Приватного малого підприємства «Азон-К» за Договором відновлювальної кредитної лінії № 105/2-34-7 від 01.06.2007 року, передано в іпотеку у якості забезпечення виконання позичальником основного зобов`язання нерухоме майно: п. 1.1.1. будинок під номером АДРЕСА_1 , загальною площею 210,5 кв.м. та земельна ділянка, загальною площею 0,1000 га (кадастровий номер 1210400000:02:008:0015), що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.12-17).
       Відповідно до положень п.4.5 статті 4 Іпотечного договору № 105/25-68-7 від 01.06.2007 р., Іпотекодержатель за своїм вибором звертає стягнення на Предмет іпотеки: 4.5.1. на підставі рішення суду; або 4.5.2. на підставі виконавчого напису нотаріуса; або 4.5.3. шляхом передачі Іпотекодержателю права власності на Предмет іпотеки в рахунок виконання забезпечених іпотекою зобов`язань в порядку, встановленому статтею 37 Закону України «Про іпотеку»; або 4.5,4. шляхом продажу Предмета іпотеки Іпотекодержателем від свого імені будь-якій особі-покупцеві на підставі договору купівлі-продажу в порядку, встановленому статтею 38 Закону України «Про іпотеку»; або - 4.5.5. шляхом організації Іпотекодержателем продажу Предмета іпотеки через укладення договору купівлі-продажу Предмета іпотеки між Іпотекодавцем та відповідним покупцем в порядку, встановленому статтею 6 Закону України «Про іпотечне кредитування, операції з консолідованим іпотечним боргом та іпотечні сертифікати» (а.с.15).
       Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек. Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, зазначено, що власником майна - будинку загальною площею 210,5 кв.м за адресою: АДРЕСА_1 - є ОСОБА_1 . Згідно відомостей з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, на зазначене майно накладені обтяження, в тому числі ухвалою Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська від 13.05.2010 року справа № 2-1502/10. Також, зазначено, що будинок за адресою: АДРЕСА_1 , обтяжено іпотекою, на підставі договору іпотеки від 01.06.2007 року, іпотекодержатель – АКБ СР «Укрсоцбанк», розмір основного зобов`язання 300000 грн. (а.с.18-19).
       Згідно наданої суду копії протоколу № 4/2019 позачергових загальних зборів акціонерів Акціонерного товариства «Альфа-Банк» від 15.10.2019 року вирішено: п. 2.1.Затвердити Передавальний акт (додаток №1); 2.3.Визначено, що правонаступництво щодо всього майна, прав та обов`язків Акціонерного Товариства «УКРСОЦБАНК», які зазначені у Передавальному акті, виникає у Акціонерного Товариства «АЛЬФА-БАНК» з дати, визначеної у Передавальному акті, а саме - з 15 жовтня 2019 р. (з дати затвердження Передавального акту цими Загальними Зборами акціонерів Акціонерного Товариства «АЛЬФА-БАНК» та рішенням єдиного акціонера Акціонерного Товариства «УКРСОЦБАНК») (а.с.23-25).
       Згідно наданої суду копії Рішення № 5/2019 єдиного акціонера АТ «Укрсоцбанк» від 15.10.2019 року, вирішено: п.1.1. Затвердити Передавальний акт (додаток №1); п.1.2. Визначити, що правонаступництво щодо всього майна, прав та обов`язків Акціонерного Товариства «УКРСОЦБАНК», які зазначені у Передавальному акті, виникає у Акціонерного Товариства «АЛЬФА-БАНК» з дати, визначеної у Передавальному акті, а саме - з 15 жовтня 2019 р. (а.с.26).
       Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із їх обґрунтованості, оскільки вказаний арешт порушує право позивача, який є іпотекодержателем вказаного майна, а також відсутні будь-які підстави для того, щоб права та вимоги третіх осіб на предмет іпотеки, які мають нижчий пріоритет, ніж вимога іпотекодержателя, продовжували свою чинність
       Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.
       Статтями 575, 577 ЦК України визначено, що іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи. Моментом реєстрації застави є дата та час внесення відповідного запису до Державного реєстру обтяжень рухомого майна.
       Відповідно до статті 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека - вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.
       Статтею 3 Закону України «Про іпотеку» визначено, що у разі порушення боржником основного зобов`язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно зареєстровані після державної реєстрації іпотеки. Якщо пріоритет окремого права чи вимоги на передане в іпотеку нерухоме майно виникає відповідно до закону, таке право чи вимога має пріоритет над вимогою іпотекодержателя лише у разі його/її виникнення та реєстрації до моменту державної реєстрації іпотеки. Пріоритет права іпотекодержателя на задоволення забезпечених іпотекою вимог за рахунок предмета іпотеки щодо зареєстрованих у встановленому законом порядку прав чи вимог інших осіб на передане в іпотеку нерухоме майно виникає з моменту державної реєстрації іпотеки. Зареєстровані права та вимоги на нерухоме майно підлягають задоволенню згідно з їх пріоритетом - у черговості їх державної реєстрації.
       Згідно з статтею 4 Закону України «Про іпотеку» обтяження нерухомого майна іпотекою підлягає державній реєстрації відповідно до закону.
       Згідно ст.11 Закону України «Про іпотеку», майновий поручитель (особа, яка передає в іпотеку нерухоме майно для забезпечення виконання зобов`язання іншої особи-боржника) несе відповідальність перед іпотекодержателем за невиконання боржником основного зобов`язання виключно в межах вартості предмета іпотеки.
       Відповідно до ч.1 ст.12 вказаного Закону у разі порушення іпотекодавцем обов`язків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов`язання, а в разі його невиконання – звернути стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом.
       Отже, вимоги іпотекодержателя мають пріоритет перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно не зареєстровані у встановленому законом порядку або зареєстровані після державної реєстрації іпотеки.
       Відповідно до ст.37 Закону України "Про іпотеку", іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання. Договір про задоволення вимог іпотекодержателя чи іпотечний договір, який містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, є документами, що підтверджують перехід права власності на предмет іпотеки до іпотекодержателя та є підставою для внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Право власності іпотекодержателя на предмет іпотеки виникає з моменту державної реєстрації права власності іпотекодержателя на предмет іпотеки на підставі договору про задоволення вимог іпотекодержателя чи відповідного застереження в іпотечному договорі. Рішення про реєстрацію права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, що є предметом іпотеки, може бути оскаржено іпотекодавцем у суді. Іпотекодержатель набуває предмет іпотеки у власність за вартістю, визначеною на момент такого набуття на підставі оцінки предмета іпотеки суб`єктом оціночної діяльності. У разі набуття права власності на предмет іпотеки іпотекодержатель зобов`язаний відшкодувати іпотекодавцю перевищення 90 відсотків вартості предмета іпотеки над розміром забезпечених іпотекою вимог іпотекодержателя. Право іншої особи з вищим пріоритетом щодо строкового користування нерухомим майном, набутим у власність іпотекодержателем, зберігає чинність відповідно до умов договору, яким обумовлено таке користування. Права та вимоги третіх осіб на предмет іпотеки, набутий у власність іпотекодержателем, які мають нижчий пріоритет, ніж вимога іпотекодержателя, втрачають чинність.
       Особливості звернення стягнення на заставлене нерухоме майно визначено також положеннями Закону України «Про виконавче провадження».
       Статтею 46 Закону України «Про виконавче провадження» встановлена черговість задоволення вимог стягувачів, згідно з якою у першу чергу задовольняються забезпечені заставою вимоги щодо стягнення вартості заставленого майна.
       Таким чином, у разі встановлення, що позивач на підставі договору іпотеки є іпотекодержателем предмету іпотеки позбавлений можливості здійснити звернення стягнення на іпотечне майно в позасудовому порядку через те, що на предмет іпотеки накладено арешт, тому це є підставою для зняття арешту із нерухомого майна, яке є предметом іпотеки, оскільки іпотекодержатель має переважне право перед іншими кредиторами на задоволення своїх вимог за рахунок предмету іпотеки і таке право підлягає захисту в тому числі і шляхом зняття арешту з предмету іпотеки, накладеного в забезпечення виконання вимог інших кредиторів, які не є іпотекодержателями.
       Наведене узгоджується з правовими висновками, викладеними Верховним Судом у постанові від 14 лютого 2018 року у справі № справа № 496/457/16-ц, у постанові від 19 листопада 2019 року у справі № 686/560/17, у постанові від 17 жовтня 2019 року у справі № 372/858/17 та у постанові від 20 травня 2020 року у справі № 522/942/17.
       Таким чином оскільки на підставі іпотечного договору 01.06.2007 року АТ «Альфа-Банк» є іпотекодержателем спірного будинку, яка належить на праві власності ОСОБА_1 , проте ухвалою 13.05.2010 року Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська по справі№2-1502/10 від 13.05.2010р. накладено арешт на зазначений вище будинок, тому наявні правові підстави для зняття арешту із нерухомого майна, яке є предметом іпотеки, оскільки іпотекодержатель має переважне право перед іншими кредиторами на задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки.
       Врахувавши наведені обставини, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про задоволення даного позову.
       Доводи апеляційної скарги про те, що позивачем невірно обрано спосіб захисту є помилковим, оскільки позивач вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить йому, а не боржникові, тому він має право звернутися до суду з позовом про зняття з нього арешту, що передбачено Законом України «Про виконавче провадження».
       Приведені в апеляційній скарзі інші доводи апелянтом не можуть бути прийняті до уваги, оскільки зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх переоцінці та особистого тлумачення апелянтом норм процесуального закону.
       Відповідно до вимог ст. 89 ЦПК України оцінка доказів є виключною компетенцією суду, переоцінка доказів діючим законодавством не передбачена.
       Тому, вирішуючи даний спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов`язки сторін, обставини по справі, перевірив доводи і дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону.
       Згідно із ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
       На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

       Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 — залишити без задоволення.
       
       Рішення Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 08 квітня 2021 року— залишити без змін.
       
       Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена відповідно до чинного законодавства.

       Судді: