Постанова
Іменем України
 
10 листопада 2021 року
м. Київ
 
справа № 461/804/19
провадження № 61-2077св20
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:
 
головуючого - Луспеника Д. Д.,
суддів: Воробйової І. А., Коломієць Г. В., Лідовця Р. А., Черняк Ю. В. (суддя-доповідач),
 
учасники справи:
позивач - ОСОБА_1 ,
відповідач - Публічне акціонерне товариство «Банк «Фінанси та Кредит» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит»,
 
розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» на рішення Галицького районного суду м. Львова від 31 травня 2019 року у складі судді Городецької Л. М. та постанову Львівського апеляційного суду від 02 грудня 2019 року у складі колегії суддів: Шеремети Н. О., Крайник Н. П., Цяцяка Р. П.,
 
ВСТАНОВИВ:
 
1.     Описова частина
Короткий зміст позовних вимог
 
У січні 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» (далі - ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит») в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії.
 
Позовну заяву мотивовано тим, що рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 19 серпня 2015 року стягнуто з ПАТ «Банк Фінанси та Кредит» на користь матері ОСОБА_1 ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , суму вкладу за депозитним договором у розмірі 45 377,27 дол. США та 5 507,78 євро. 
 
Згідно з постановою Правління Національного банку України від 17 вересня 2015 року № 612 «Про віднесення ПАТ «Банк Фінанси та Кредит» до категорії неплатоспроможних» Виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 17 вересня 2015 року № 171 «Про запровадження тимчасової адміністрації в АТ «Банк Фінанси те Кредит» та делегування повноважень тимчасового адміністратора банку». 
 
Постановою Правління Національного банку України від 17 грудня 2015 року № 898 було прийнято рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит». 
 
Після віднесення банку до категорії неплатоспроможних позивачу згідно зі статтею 26 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» виплачено гарантовану суму відшкодування у розмірі 200 000,00 грн, а решту суми віднесено до кредиторських вимог, які не виплачено. 
 
Стверджує, що умовою для включення до реєстру кредиторів є наявність свідоцтва про право власності на вклади спадкодавця, а свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення шести місяців з часу відкриття спадщини, тому отримати свідоцтво вона могла лише з 28 лютого 2016 року.
 
Зазначає, що відповідач протиправно відмовив їй у включенні до Реєстру кредиторів з посиланням на пропуск строку пред`явлення кредиторських вимог, оскільки строк був пропущений з незалежних від неї причин. 
 
Уточнивши позовні вимоги, ОСОБА_1 просила суд:
- визнати протиправною відмову уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» при розгляді вимог щодо включення вимог ОСОБА_1 до реєстру акцептованих вимог кредиторів за вкладом у ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» на загальну суму 925 203,83 грн; 
- зобов`язати уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» внести зміни до Реєстру акцептованих вимог кредиторів та включити кредиторські вимоги ОСОБА_1 у розмірі 925 203,83 грн до реєстру акцептованих вимог.
 
Короткий зміст рішення суду першої інстанції та постанови апеляційного суду
 
Рішенням Галицького районного суду м. Львова від 31 травня 2019 року, залишеним без змін постановою Львівського апеляційного суду від 02 грудня 2019 року, позов ОСОБА_1 задоволено.
Визнано протиправною відмову уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» при розгляді вимог щодо включення вимог ОСОБА_1 до реєстру акцептованих вимог кредиторів за вкладом у ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» на загальну суму 925 203,83 грн.
Зобов`язано уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» внести зміни до Реєстру акцептованих вимог кредиторів та включити кредиторські вимоги ОСОБА_1 у розмірі 925 203,83 грн.
 
Рішення суду першої інстанції та постанову апеляційного суду мотивовано тим, що ОСОБА_1 як спадкоємець вкладника ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» не мала можливості заявити уповноваженій особі свої вимоги до банку у 
30-денний термін, встановлений частиною п`ятою статті 45 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», оскільки набула спадщину після смерті владника ОСОБА_2 , а свідоцтво про право на спадщину отримала лише 28 лютого 2016 року, тобто вже після завершення 30-денного терміну. Водночас, оскільки Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» не передбачено заборони щодо поновлення такого строку у разі його пропуску з поважних причин, позовні вимоги підлягають задоволенню.
 
Короткий зміст вимог касаційної скарги та її доводів
 
У касаційній скарзі, поданій у січні 2020 року до Верховного Суду, ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит», посилаючись на неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просило скасувати рішення Галицького районного суду м. Львова від 31 травня 2019  року, постанову Львівського апеляційного суду від 02 грудня 2019 року та ухвалити у справі нове рішення про відмову у задоволенні позову.
 
Касаційну скаргу мотивовано тим, що суди попередніх інстанцій не застосували положення частин першої та восьмої статті 49 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» щодо припинення прийняття вимог кредиторів після закінчення 30 днів з дня опублікування відомостей про ліквідацію банку та щодо визнання вимог, які не були включені до реєстру акцептованих вимог кредиторів, погашеними. Висновки судів про те, що позивач не мала можливості заявити Уповноваженій особі свої вимоги до банку до 21 січня 2016 року, є помилковими.
Також суди не врахували, що уповноважена особа Фонду діє від імені банку в межах повноважень Фонду, тоді як Фонд є економічно самостійною установою. Внесення змін до реєстру акцептованих вимог кредиторів та включення кредиторської вимоги ОСОБА_1 не належить до повноважень уповноваженої особи Фонду, а є компетенцією Виконавчої дирекції Фонду.
Натомість Фонд не було залучено до участі у справі.
На переконання заявника, суди попередніх інстанцій неправильно визначили суму, яка підлягає включенню до реєстру акцептованих вимог кредиторів, не врахували, що ОСОБА_1 отримала гарантовану суму грошового відшкодування в розмірі 200 000,00 грн.
 
Короткий зміст позиції інших учасників справи
 
Відзив на касаційну скаргу ОСОБА_1 до суду не подавала.
 
Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції
 
Ухвалою Верховного Суду від 06 лютого 2020 року поновлено ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» строк на касаційне оскарження рішення Галицького районного суду м. Львова від 31 травня 2019 року та постанови Львівського апеляційного суду від 02 грудня 2019 року, відкрито касаційне провадження, витребувано із суду першої інстанції цивільну справу № 461/804/19, відмовлено ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» у задоволенні клопотання про зупинення виконання рішення Галицького районного суду м. Львова від 31 травня 2019 року та постанови Львівського апеляційного суду від 02 грудня 2019 року.
 
Ухвалою Верховного Суду від 19 жовтня 2021 року справу призначено до судового розгляду.
 
Фактичні обставини справи
 
Рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 19 серпня 2015 року у справі № 462/2779/15-ц стягнуто з ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» на користь  ОСОБА_2 суму вкладу за депозитним договором у розмірі 45 377,27 дол. США та 5 507,78 євро.
 
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 . 
 
Згідно зі свідоцтвом про право на спадщину за заповітом від 31 березня 2016  року, виданим приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Ринажевською О. В., зареєстрованим в реєстрі за номером 142, спадкоємцем зазначеного в заповіті майна ОСОБА_2 , а саме грошових вкладів з відповідними відсотками та усіма компенсаційними нарахуваннями, є її дочка ОСОБА_1 .
 
Відповідно до постанови Правління Національного банку України від 17 вересня 2015 року № 612 «Про віднесення ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» до категорії неплатоспроможних» Виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 17 вересня 2015  року № 171 «Про запровадження тимчасової адміністрації в АТ «Банк «Фінанси та Кредит» та делегування повноважень тимчасового адміністратора банку».
 
Постановою Правління Національного банку України від 17 грудня 2015 року № 898 відкликано банківську ліцензію, призначено ліквідатора та запроваджено процедуру ліквідації ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» у зв`язку з його неплатоспроможністю.
 
23 грудня 2015 року в газеті «Голос України» № 242 (6242) опубліковано оголошення про ліквідацію ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит», зазначено, що вимоги кредиторів приймаються протягом 30 днів з дня опублікування відомостей про ліквідацію.
 
Встановлено, що для подачі заяв про задоволення вимог кредиторів був визначений період з 23 грудня 2015 року до 21 січня 2016 року.
 
10 травня 2016 року ОСОБА_1 звернулась до уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» з заявою про включення до реєстру кредиторів ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит».
 
Листом від 24 травня 2016 року № 3-037610/6695/1 уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» повідомила ОСОБА_1 , що відомості про ліквідацію банку опубліковано 23 грудня 2015 року і протягом 30 днів з указаної дати вона не заявила своїх вимог до банку уповноваженій особі, тому пропустила визначений законодавством строк для подачі кредиторської вимоги.
 
2.     Мотивувальна частина
 
Позиція Верховного Суду
 
Відповідно до частини другої розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 15 січня 2020 року № 460-ІХ «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ» касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом. 
 
У частині третій статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
 
Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
 
Частинами першою та другою статті 400 ЦПК України визначено, що під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.
Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.
 
Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду вважає, що касаційна скарга підлягає задоволенню.
 
Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, і норми застосованого права 
 
Відповідно до частин першої, другої, четвертої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в  постановах Верховного Суду.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і  заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
 
Розглянувши матеріали справи, перевіривши правильність застосування судами першої і апеляційної інстанцій норм матеріального і процесуального права в межах доводів та вимог касаційної скарги, колегія суддів вважає, що рішення Галицького районного суду м. Львова від 31 травня 2019 року та постанова Львівського апеляційного суду від 02 грудня 2019 року не відповідають зазначеним вимогам цивільного процесуального законодавства України.
 
Звертаючись до суду з позовом, ОСОБА_1 просила визнати протиправною відмову уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» щодо включення її вимог до реєстру акцептованих вимог кредиторів за вкладом у ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» та зобов`язати уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» внести зміни до Реєстру акцептованих вимог кредиторів, включивши до нього кредиторські вимоги ОСОБА_1 у розмірі 925 203,83 грн.
 
Позивач обґрунтовувала позовні вимоги тим, що вона є спадкоємцем за заповітом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 її матері ОСОБА_2 , на користь якої рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 19 серпня 2015 року у справі № 462/2779/15-ц стягнуто з ПАТ «Банк Фінанси та Кредит» суму вкладу за депозитним договором у розмірі 45 377,27 дол. США та 5 507,78 євро.
Водночас у зв`язку відсутністю у неї свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_2 на момент ліквідації ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит», вона пропустила визначений законодавством України 30-ти денний строк для пред`явлення банку вимоги кредитора.
 
Позивач зазначила, що відповідачем у справі є ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит».
 
Відповідно до частини першої статті 48 ЦПК України сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач.
 
Основною ознакою сторін цивільного процесу є їхня особиста і безпосередня заінтересованість; саме сторони є суб`єктами правовідношення, з приводу якого виник спір.
 
Відповідач - це особа, яка, на думку позивача, порушила, не визнала чи оспорила суб`єктивні права, свободи чи інтереси позивача. Відповідач залучається до справи у зв`язку з позовною вимогою, яка пред`являється до нього.
 
Відповідно до статті 51 ЦПК України суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі. Після спливу строків, зазначених у частинах першій та другій цієї статті, суд може залучити до участі у справі співвідповідача або замінює первісного відповідача належним відповідачем виключно у разі, якщо позивач доведе, що не знав та не міг знати до подання позову у справі про підставу залучення такого співвідповідача чи заміну неналежного відповідача. Про залучення співвідповідача чи неналежного відповідача постановляється ухвала. За клопотанням нового відповідача або залученого співвідповідача розгляд справи починається спочатку.
 
Юридична особа бере участь у справі через свого керівника або члена виконавчого органу, уповноваженого діяти від її імені відповідно до закону, статуту, положення (самопредставництво юридичної особи), або через представника (частина третя статті 58 ЦПК України).
 
В АТ «Банк «Фінанси та кредит» з 17 вересня 2015 року запроваджено тимчасову адміністрацію, повноваження тимчасового адміністратора банку делеговано уповноваженій особі Фонду, тому на спірні правовідносини поширюється дія Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».
 
Згідно з пунктом 17 частини першої статті 2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» уповноважена особа Фонду - це працівник Фонду, який від імені Фонду та в межах повноважень, передбачених цим Законом та/або делегованих Фондом, виконує дії із забезпечення виведення банку з ринку під час здійснення тимчасової адміністрації неплатоспроможного банку та/або ліквідації банку.
 
У статті 47 указаного Закону України зазначено, що уповноважена особа Фонду визначається виконавчою дирекцією Фонду. До неї застосовуються правила та вимоги, визначені статтею 35 цього Закону. Рішення уповноваженої особи Фонду є обов`язковими для виконання працівниками банку, що ліквідується.
 
Уповноважена особа Фонду: 1) діє без довіреності від імені банку, що ліквідується; 2) звільняє працівників банку відповідно до законодавства України про працю; 3) виконує організаційно-розпорядчі функції для реалізації процедури ліквідації банку; 4) здійснює повноваження Фонду, визначені цим Законом та делеговані їй Фондом; 5) звітує про результати своєї роботи перед виконавчою дирекцією Фонду.
 
Відповідно до частини першої статті 35 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Фонд може делегувати рішенням виконавчої дирекції Фонду частину або всі свої повноваження як тимчасового адміністратора або ліквідатора уповноваженій особі (уповноваженим особам) Фонду. 
 
Уповноважена особа Фонду у своїй діяльності підзвітна Фонду, який несе відповідальність за дії уповноваженої особи Фонду щодо процедури виведення неплатоспроможного банку з ринку (частина восьма статті 35 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб»). 
 
Уповноважена особа Фонду діє від імені банку в межах повноважень Фонду (частина третя статті 37 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб»).
 
Частиною третьою статті 34 указаного Закону України визначено, що здійснення повноважень органів управління банку може бути делеговано тільки одній уповноваженій особі.
 
Разом з тим у частині першій статті 27 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» передбачені повноваження Фонду, які він може делегувати уповноваженій особі.
 
У постановах Великої Палати Верховного Суду від 22 серпня 2018 року у справі № 559/1777/15-ц (провадження № 14-263цс18), від 28 листопада 2018 року у справі № 383/2/17 (провадження № 14-450цс18), від 15 травня 2019 року у справі № 727/1561/16-ц (провадження № 14-33цс19) викладено правові висновки щодо процесуального статусу уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.
 
Аналіз норм Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» свідчить про те, що уповноважена особа Фонду за рішенням останнього виконує повноваження органу управління банку, у якому введено тимчасову адміністрацію чи який перебуває у стадії ліквідації. Уповноважена особа Фонду здійснює і повноваження Фонду при реалізації повноважень Фонду, пов`язаних з ліквідацією неплатоспроможного банку, одним з яких є формування реєстру акцептованих вимог кредиторів та формування реєстру вкладників.
 
Оскільки уповноважена особа Фонду у правовідносинах з іншими особами виступає або як представник Фонду, або як представник банку, то вона як самостійна особа не може бути стороною у справі.
 
З огляду на те, що уповноважена особа Фонду є працівником Фонду та діє від імені банку в межах повноважень Фонду, така особа у цивільному процесі за позовом до банку може виступати представником банку та не має самостійної процесуальної дієздатності.
 
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц (провадження № 14-61цс18) зроблено висновок, що пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному ЦПК України. За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача. Тобто визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи, а не відкриття провадження.
 
Отже, пред`явлення позову до неналежного відповідача є самостійною підставою для відмови у задоволенні позову.
 
Вирішуючи питання про склад осіб, які братимуть участь у справі, суд повинен враховувати характер спірних правовідносин, визначену ним норму матеріального права, яка підлягає застосуванню, та матеріально-правовий інтерес у вирішенні справи.
 
У разі пред`явлення позову не до всіх відповідачів суд не вправі за своєю ініціативою і без згоди позивача залучати інших осіб до участі у справі як відповідачів чи співвідповідачів. Суд зобов`язаний вирішити справу за тим позовом, що пред`явлений, і стосовно тих відповідачів, які зазначені у ньому. За клопотанням позивача у разі неможливості розгляду справи без участі відповідача чи співвідповідачів у зв`язку з характером спірних правовідносин суд залучає його чи їх до участі у справі, що визначено статтею 51 ЦПК України.
 
Неналежна сторона у цивільному процесі - це особа, стосовно якої суд встановив, що вона не є ймовірним суб`єктом тих прав, свобод, законних інтересів чи юридичних обов`язків, щодо яких суд повинен ухвалити рішення, і у зв`язку з цим проведено її заміну або ухвалено рішення про відмову в позові.
 
Враховуючи зміст, характер відносин між учасниками справи та встановлені судами обставини справи, Верховний Суд зазначає, що спір щодо законності визнання протиправною відмови уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» щодо включення вимог до реєстру акцептованих вимог кредиторів та зобов`язання внести зміни до Реєстру акцептованих вимог кредиторів у ОСОБА_1 існує саме з Фондом. Натомість Фонд гарантування вкладів фізичних осіб не був визначений Буш Л. А. як відповідач у справі та не був залучений до участі у справі судом.
 
Встановивши, що позов заявлений до неналежного відповідача та відсутні визначені процесуальним законом підстави для заміни неналежного відповідача належним, суд відмовляє у позові до такого відповідача (постанови Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц (провадження № 14-61цс18) (пункт 40), від 21 листопада 2018 року у справі № 127/93/17-ц (провадження № 14-392цс18) (пункт 50), від 12 грудня 2018 року у справі № 570/3439/16-ц (провадження 
№ 14-512цс18) (пункти 37, 54), від 12 грудня 2018 року у справі 
№ 372/51/16-ц (провадження № 14-511цс18) (пункт 31.10), від 30 січня 2019 року у справі № 552/6381/17 (провадження № 14-626цс18) (пункт 39), від 01 квітня 2020 року у справі № 520/13067/17 (провадження № 14-397цс19) (пункт 75)).
 
Суди попередніх інстанцій не врахували, що у цій справі позов пред`явлено до неналежного відповідача, оскільки уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію банку не є належним відповідачем у розумінні вимог цивільного судочинства.
 
При цьому колегія суддів зазначає, що рішення суду першої інстанції і постанова апеляційного суду у цьому разі по суті спору не переглядаються.
 
За таких обставин Верховний Суд вважає за необхідне відмовити ОСОБА_1 у задоволенні позову до ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» у зв`язку з неправильним визначенням суб`єктного складу учасників справи, не досліджуючи при цьому питання законності відмови уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ Банку «Фінанси та Кредит» щодо включення вимог ОСОБА_1 до реєстру акцептованих вимог кредиторів за вкладом у ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» на загальну суму 925 203,83 грн.
 
Висновки Верховного Суду за результатами розгляду касаційної скарги
 
Згідно з пунктом 3 частини першої статті 409 ЦПК України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право скасувати судові рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення, не передаючи справи на новий розгляд.
 
Відповідно до статті 412 ЦПК України підставами для скасування судових рішень повністю або частково і ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення лише за умови, якщо це порушення призвело до ухвалення незаконного рішення.
 
З огляду на викладене Верховний Суд зазначає, що позов пред`явлено до неналежного відповідача, а тому судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій є незаконними та необґрунтованими, підлягають скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в позові.
 
Керуючись статтями 400, 409, 412, 415, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
 
ПОСТАНОВИВ:
 
Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» задовольнити.
 
Рішення Галицького районного суду м. Львова від 31 травня 2019 року та постанову Львівського апеляційного суду від 02 грудня 2019 року скасувати. Ухвалити у справі нове рішення.
 
У задоволенні позову ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії відмовити.
 
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                                                       Д. Д. Луспеник
 
Судді:                                                                                                  І. А. Воробйова
 
                                                                                                             Г. В. Коломієць
 
                                                                                                             Р. А. Лідовець
 
                                                                                                             Ю. В. Черняк