Ухвала
Іменем України 
02 грудня  2021 року
м. Київ
справа № 712/12977/20
провадження № 51-5166 ск 21
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого           ОСОБА_1 ,
суддів                        ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,  
розглянувши касаційну скаргу з доповненнями засудженого ОСОБА_4 на вирок Соснівського районного суду м. Черкаси від 16 червня 2021 року та ухвалу Черкаського апеляційного суду від 16 вересня 2021 року, 
встановив:
Як вбачається із касаційної скарги та доданих до неї копій судових рішень, вироком Соснівського районного суду м. Черкаси від 16 червня 2021 року ОСОБА_4 засуджено за ч. 2 ст. 187 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 7 років 3 місяці, з конфіскацією всього належного йому майна.
Строк відбуття покарання  ОСОБА_4 ухвалено рахувати з 17 червня 2021 року, зарахувавши термін попереднього ув`язнення з 30 жовтня 2020 року по 16 червня 2021 року з урахуванням ч.5 ст.72 КК України, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.
Ухвалою Черкаського апеляційного судувід 16 вересня 2021 року вирок районного суду залишено без зміни. 
Засуджений звернувся із касаційною скаргою, в якій порушує питання про перегляд судових рішень  щодо нього.
Ухвалою Верховного Суду від 04 листопада  2021 року касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 залишено без руху у зв`язку з її невідповідністю вимогам ст. 427 КПК України, оскільки засуджений, оспорюючи свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України, окрім іншого, вказував на однобічність та неповноту судового розгляду, невідповідність висновків суду, викладених у судових рішеннях, фактичним обставинам кримінального провадження, доказам у кримінальному провадженні просив дати іншу оцінку, ніж її дали суди першої та апеляційної інстанцій. При цьому у поданій скарзі засуджений не зазначав, яких саме порушень допустилися ці суди та не конкретизував, у чому саме вони полягали, та не вказував, в чому незаконність ухвали апеляційного суду. Також засуджений  у своїх вимогах до суду касаційної інстанції просив, зокрема, скасувати вирок Черкаського апеляційного суду від  16 вересня 2021 року, проте до касаційної скарги долучав копію ухвали цього ж суду від 16 вересня 2021 року, чим допустив суперечності. Крім того, всупереч вимог ч. 3 ст. 427 КПК України засудженим ОСОБА_4 не було зазначено в касаційній скарзі, чи бажає він брати участь у касаційному розгляді.
Також засудженому було роз`яснено, що у разі неусунення в установлений строк недоліків касаційної скарги, залишеної без руху, така скарга повертається особі, яка її подала.
На виконання вимог вищевказаної ухвали від засудженого ОСОБА_4 надійшли доповнення до касаційної скарги, датовані 22 листопада 2021 року, у яких він просить перевірити рішення суду першої та апеляційної інстанцій щодо нього у касаційному порядку.
Проте, як убачається зі змісту доповнень до касаційної скарги, вимог ст. 427 КПК України засудженим не дотримано, вказані в ухвалі недоліки не усунуто. 
У доповненнях до касаційної скарги засуджений так і не зазначає на конкретні порушення закону, з  урахуванням положень ст. 438 КПК України, які були допущені судами першої та апеляційної інстанцій при винесенні судових рішень та які б були підставами для їх скасування, та не конкретизує, у чому саме ці порушення полягали, як вони вплинули на законність й обґрунтованість постановлених судами судових рішень, і чому ці порушення слід відносити до підстав для скасування касаційним судом вироку районного суду та ухвали апеляційного суду згідно з ч. 1  ст. 438 КПК України та з огляду на положення статей 370, 404, 412-414, 419 цього Кодексу.
Натомість, засуджений ОСОБА_4 повторно  викладає свої міркування щодо невідповідності висновків суду, викладених у судових рішеннях, фактичним обставинам кримінального провадження, не погоджується із оцінкою доказів, наявних у матеріалах провадження, надає їм власну оцінку, ніж її дали суди першої та апеляційної інстанцій, що у розумінні ст. 433 КПК України не може бути предметом касаційного розгляду.
Зокрема, у доповненнях до касаційної скарги не міститься обґрунтування необхідності скасування судових рішень з підстав, передбачених ч. 1 ст. 438 КПК України, а саме: 1)істотного порушення вимог кримінального процесуального закону; 2)неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність; 3)невідповідності  призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого. 
Тобто, засудженим так і не наведено обґрунтування, як саме такі порушення, на його думку, вплинули на правильність доведеності його винуватості  у вчиненні злочину, а також на прийняття судами першої та апеляційної інстанцій законних та обґрунтованих рішень в цілому.
Крім того, засуджений знову не зазначає, в чому незаконність та  необґрунтованість ухвали апеляційного суду, які конкретно порушення закону, в силу ст. 419 КПК України, на  його думку, було допущено цим судом та які доводи  апеляційної скарги сторони суд апеляційної інстанції належним чином не дослідив, не перевірив та не оцінив.
Таким чином,  конкретні порушення закону, які б були допущені судами та, які б були підставами відповідно до ст. 438 КПК України для скасування вказаних судових рішень, засуджений не наводить.
Крім того, засуджений знову просить скасувати, зокрема, вирок Черкаського апеляційного суду від  16 вересня 2021 року, хоча  касаційної скарги долучав копію ухвали цього ж суду від 16 вересня 2021 року, чим допускає суперечності.
Оскільки в установлений строк засудженим не усунуто недоліків касаційної скарги, яку залишено без руху, то його скарга підлягає поверненню.
Водночас,  враховуючи  невідповідність   касаційної  скарги   засудженого  вимогам ст. 427 КПК України, суд вважає за необхідне згідно з приписом ст. 20 КПК України роз`яснити засудженому його право на кваліфіковану правову допомогу.
Відповідно до ст. 59 Конституції України кожен має право на професійну правничу допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.
У ч. 2 ст. 8 Кримінально-виконавчого кодексу України засудженому гарантується право на правову допомогу. Для одержання правової допомоги засуджені можуть користуватися послугами адвокатів або інших фахівців у галузі права, які за законом мають право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи.
Згідно з п. 7 ч. 1 ст. 14 Закону     України      «Про безоплатну правову допомогу»    від     02 червня 2011 року № 3460-VI право на безоплатну вторинну правову допомогу згідно з цим Законом та іншими законами України мають також особи, засуджені до покарання у вигляді позбавлення волі, - на всі види правових послуг, передбачені   ч. 2 ст. 13 цього Закону (в тому числі захист і складення документів процесуального характеру).
Захист, складання документів процесуального характеру та здійснення представництва інтересів особи, засудженої до покарання у вигляді позбавлення волі, за зверненням такої особи або за ухвалою суду забезпечують Регіональні центри з надання безоплатної вторинної правової допомоги (підпункт 2 пункту  8 Положення про центри з надання безоплатної вторинної правової допомоги, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 03 липня 2018 року №2260/05).
Таким чином, для одержання правової допомоги під час складання документів процесуального характеру засуджений, який відбуває покарання у виді позбавлення волі, за змістом ст. ст. 110 і 113 КВК України вправі через адміністрацію виправної колонії звернутися до відповідного Регіонального центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги.
Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 429 КПК України касаційна скарга повертається, якщо особа не усунула недоліки касаційної скарги, яку залишено без руху, в установлений строк.
Відповідно до вимог ч. 4 ст. 429 КПК України залишення касаційної скарги без руху або її повернення не позбавляє права повторного звернення до суду касаційної інстанції в порядку, передбаченому цим Кодексом, у межах строку на касаційне оскарження, шляхом подання нової касаційної скарги.
Враховуючи викладене та керуючись ч. 3 ст. 429 КПК України, Суд
постановив:
Касаційну скаргу з доповненнями засудженого ОСОБА_4 на вирок Соснівського районного суду м. Черкаси від 16 червня 2021 року та ухвалу Черкаського апеляційного суду від 16 вересня 2021 року, з усіма доданими до неї матеріалами, повернути особі, яка її подала.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:
 
ОСОБА_1                                        ОСОБА_2                                        ОСОБА_3