Ухвала
Іменем України 
11 листопада  2021 року
м. Київ
справа № 128/1746/18
провадження № 51-5272 ск 21
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого           ОСОБА_1 ,
суддів                        ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,  
розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Вінницького районного суду Вінницької області від 06 липня 2021 року та ухвалу Вінницького апеляційного суду від 17 вересня 2021 року, 
встановив:
Вироком Вінницького районного суду Вінницької області від 06 липня 2021 року ОСОБА_4 засуджено за ч. 1 ст. 122, ч. 1 ст. 296 КК України, на підставі ч. 4 ст. 70 КК України, до остаточного покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки. На підставі  ст. ст. 75, 104 КК України звільнено ОСОБА_4 від відбування призначеного судом покарання з іспитовим строком тривалістю 3 роки.
Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 17 вересня 2021 року апеляційну скаргу ОСОБА_4 залишено без задоволення. Вирок районного суду змінено. Звільнено ОСОБА_4 від відбування покарання за ч. 1 ст. 296 КК України на підставі ст. 49, ч. 5 ст. 74 КК України у зв?язку із закінченням строків давності. Виключено вказівку суду про призначення покарання за сукупністю злочинів відповідно до вимог ст. 70 КК України.
Засуджений ОСОБА_4 звернувся із касаційною скаргою, в якій порушує питання про перегляд судових рішень щодо нього.
Перевіривши відповідність касаційної скарги вимогам ст. 427 КПК України, колегія суддів дійшла висновку, що касаційну скаргу подано без додержання вимог зазначеної статті.
Відповідно до пунктів 4, 5 ч. 2 ст. 427 КПК України касаційна скарга має містити обґрунтування заявлених скаржником вимог, із зазначенням того, у чому саме полягає незаконність чи необґрунтованість судових рішень та вимоги особи, яка подає касаційну скаргу.
Наведене обґрунтування вимог засудженим викладено без урахування вимог ст. 433 КПК України, яка визначає межі перегляду судом касаційної інстанції, та положень ч. 1 ст. 438 КПК України, якою регламентовано, що підставами для скасування або зміни судових рішень у касаційному суді є лише: 1)істотне порушення вимог кримінального процесуального закону; 2)неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність; 3)невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого.
При цьому, при вирішенні питання про наявність зазначених у ч. 1 ст. 438 КПК України підстав суд касаційної інстанції має керуватися статтями 412-414 КПК України.
Посилаючись у касаційній скарзі на незаконність судового рішення, особа, яка подає касаційну скаргу, має вказати на конкретні порушення закону, що є підставами для скасування або зміни судового рішення, і які, на її думку, були допущені судами при винесенні судових рішень, навести конкретні аргументи в обґрунтування кожної позиції.
Однак, як убачається зі змісту касаційної скарги, засуджений ОСОБА_4 , оспорюючи свою винуватість у вчиненні кримінальних правопорушень,  передбачених ч. 1 ст. 122, ч. 1 ст. 296 КК України, вказує на однобічність та неповноту судового розгляду, невідповідність висновків суду, викладених у рішеннях суду першої та апеляційної інстанцій обставинам кримінального провадження, доказам у кримінальному провадженні просить дати іншу оцінку, ніж її дали суди, а саме, показанням свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , що у розумінні ст. 433 КПК України не може бути предметом касаційного розгляду.
При цьому у поданій скарзі засуджений не зазначає, в чому незаконність рішень суду першої та апеляційної інстанцій, яких саме порушень допустилися  ці суди та не конкретизує, у чому саме ці порушення полягали, як вони вплинули на законність й обґрунтованість постановлених судами рішень, і чому ці порушення слід відносити до підстав для скасування касаційним судом вироку  районного суду та ухвали апеляційного суду згідно з ч. 1 ст. 438 КПК України та з огляду на положення статей 370, 404, 412-414, 419 цього Кодексу.
Крім того, засуджений просить  скасувати судові рішення  та закрити провадження у справі, проте не наводить жодної підстави для закриття кримінального провадження, передбаченої ст. 284 КПК України.
Вказані порушення перешкоджають вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.
Згідно з вимогами ч. 1 ст. 429 КПК України суд касаційної інстанції, встановивши, що касаційну скаргу подано без додержання вимог, передбачених статтею 427цього Кодексу, постановляє ухвалу про залишення касаційної скарги без руху.
Відповідно до вимог ч. 4 ст. 429 КПК України залишення касаційної скарги без руху або її повернення не позбавляє права повторного звернення до суду касаційної інстанції в порядку, передбаченому цим Кодексом, у межах строку на касаційне оскарження, шляхом подання виправленої касаційної скарги.
Враховуючи викладене та керуючись ч. 1 ст. 429 КПК України, Суд
постановив:
Касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 залишити без руху та встановити строк для усунення недоліків – п`ятнадцять  днів із дня отримання копії цієї ухвали.
У разі невиконання вимог ухвали касаційну скаргу буде повернуто особі, яка її подала.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:
 
ОСОБА_1                                      ОСОБА_2                                         ОСОБА_3