Ухвала
 
01 листопада 2021 року
м. Київ
 
справа № 504/934/16-к
провадження № 51-2054 ск18
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду (далі – Суд) у складі:
головуючого           ОСОБА_1 , 
суддів                       ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
 
розглянув касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на ухвалу Суворовського районного суду м. Одеси від 25 жовтня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Одеської області від 12 вересня 2017 року.
Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 25 жовтня 2016 року відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_4 про перегляд за нововиявленими обставинами вироку Одеського обласного суду від 26 квітня 1999 року та ухвали Верховного Суду України від 09 вересня 1999 року щодо нього.
Апеляційний суд Одеської області своєю ухвалою від 12 вересня 2017 року вказану вище ухвалу суду першої інстанції залишив без змін.
До Верховного Суду в черговий раз надійшла касаційна скарга  ОСОБА_4 на вказані вище судові рішення. 
Разом із касаційною скаргою ОСОБА_4 подав клопотання про поновлення строку касаційного оскарження зазначених судових рішень. 
Відповідно до матеріалів провадження за касаційною скаргою засудженого, ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного кримінального суду від 29 січня 2018 року касаційну скаргу ОСОБА_4 через її невідповідність вимогам статті 427 Кримінального процесуального кодексу України (далі – КПК) залишено без руху і встановлено строк для усунення зазначених в ухвалі недоліків – п`ятнадцять днів з дня її отримання. Також було роз`яснено, що у разі не усунення недоліків касаційної скарги, залишеної без руху в установлений строк, її буде повернуто.
У межах цього строку ОСОБА_4 повторно звернувся до суду касаційної інстанції, проте вимог зазначеної статті не дотримався, указаних в ухвалі недоліків не усунув. Тому ухвалою Суду від 23 лютого 2018 року касаційну скаргу ОСОБА_4 разом із  усіма доданими до неї матеріалами повернуто на підставі пункту 1 частини 3 статті 429 КПК.
У подальшому колегії суддів Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду ухвалами від 23 березня, 16 квітня, 18 червня, 18 жовтня, 27 листопада,                             21 грудня 2018 року, 18 січня, 06 лютого, 01 і 20 березня, 15 квітня, 07 травня,                           03 червня, 06 серпня, 21 жовтня, 02 грудня 2019 року, 14 січня, 11 лютого,06 квітня,                                    25 травня, 14 липня, 21 вересня, 26 жовтня 2020 року, 18 січня, 24 березня, 31 травня та 25 серпня 2021 року відмовляли ОСОБА_4 у задоволенні його клопотань про поновлення строку касаційного оскарження ухвали Суворовського районного суду                                    м. Одеси від 25 жовтня 2016 року та ухвали Апеляційного суду Одеської області від             12 вересня 2017 року, оскільки засуджений не вказував на такі причини пропуску цього строку, які можна було б визнати поважними, а суд касаційної інстанції не знаходив підстав для його поновлення. 
Відповідно до частини 2 статті 426 КПК касаційна скарга на судові рішення може бути подана протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, – в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення. 
Частиною 1 статті 117 цього Кодексу передбачено, що строк виконання процесуальних дій поновлюється лише в тому випадку, якщо причини його пропуску є поважними. Під поважними причинами слід розуміти лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, пов`язані з істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливлювали чи ускладнили можливість своєчасного звернення до суду у визначений законом строк. Такі обставини мають бути підтверджені належними та допустимими доказами.
Однак у клопотанні ОСОБА_4 знову ж таки не наводить поважності причин пропуску строку касаційного оскарження судових рішень, які можуть бути підставою для його поновлення. 
Доводи засудженого щодо упередженості та необ`єктивності суддів Верховного Суду, які начебто створюють йому перешкоду у доступі до правосуддя, нічим не обґрунтовані.
Суд зазначає, що порушення передбаченого законом порядку подання касаційної скарги не є обставиною, яка не залежить від волі учасника процесу, а тому не може служити поважною причиною пропуску строку на подання касаційної скарги.
Будь-яких інших об`єктивних обставин, які перешкоджали б оскарженню у порядку, передбаченому законом, у клопотанні не наведено.
Суд вважає, що клопотання засудженого про поновлення строку на касаційне оскарження не містить обґрунтування підстав для його поновлення, а тому задоволенню не підлягає. 
Відповідно до вимог пункту 3 частини 3 статті 429 КПК касаційна скарга повертається, якщо вона подана після закінчення строку касаційного оскарження і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або суд касаційної інстанції за заявою такої особи не знайшов підстав для його поновлення.
Ураховуючи викладене, керуючись частиною 3 статті 429 КПК, Суд постановив:
Клопотання про поновлення строку касаційного оскарження залишити без задоволення.
Повернути касаційну скаргу засудженого  ОСОБА_4 на ухвалу Суворовського районного суду м. Одеси від 25 жовтня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Одеської області від 12 вересня 2017 року разом з усіма доданими до неї матеріалами.
Ухвала є остаточною і оскарженню не підлягає.
 
Судді:

 
ОСОБА_1                      ОСОБА_2                           ОСОБА_3