Постанова
Іменем  України 
 
20 жовтня 2021 року
м. Київ
 
справа № 450/877/17
провадження № 61-12012св19
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:
головуючого – Червинської М. Є.,
суддів: Зайцева А. Ю., Коротенка Є. В., Коротуна В. М., Тітова М. Ю. (суддя-доповідач),
 
учасники справи:
позивачі: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
відповідач – військова частина НОМЕР_1 ,
треті особи: квартирно-експлуатаційний відділ міста Львова, військова частина НОМЕР_2 ,
 
розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справикасаційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 20 вересня 2018 року у складі судді Мусієвського В. Є. та постанову Львівського апеляційного суду від 21 травня 2019 року у складі колегії суддів: Струс Л. Б., Левика Я. А., Шандри М. М.,
 
ВСТАНОВИВ:
 
Короткий зміст позовних вимог
 
У березні 2017 року ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3  звернулися до суду з позовом до військової частини НОМЕР_1  та просили визнати неправомірним протокол засідання житлової комісії військової частини НОМЕР_1 № 22 від 17 січня 2017 року в частині відмови у зарахуванні на квартирний облік ОСОБА_1 з 15 серпня 1989 року та визнання за ними права зарахування на такий облік з указаного періоду.
 
В обґрунтування позову зазначали, що   ОСОБА_1 проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_3 (  АДРЕСА_1 ) та в грудні 1998 року був звільнений у запас. Згідно витягу з протоколу засідання житлової комісії військової частини НОМЕР_3 № 70 від 31 червня 1995 року він внесений у списки загальної черги на отримання житлової площі з 08 червня1995 року та на підставі довідки Стрийської КЕЧ району № 757 від 07 липня 1995 року поновлений в черзі на отримання житла з 15 серпня 1989 року.
 
Військова частина НОМЕР_1 є правонаступником військової частини НОМЕР_3 , в якій він проходив військову службу і був зарахований на квартирний облік.
 
Під час реформування військової частини його облікова житлова справа була втрачена і внаслідок цього він не перебуває на квартирному обліку.
 
16 серпня 2016 року він звернувся до командира військової частини НОМЕР_1 із заявою щодо надання письмових пояснень про втрату житлової справи. У Львівському обласному військовому комісаріаті йому роз’яснили, що на квартирному обліку він повинен перебувати у військовій частині НОМЕР_1 , яка є правонаступником військової частини НОМЕР_3 . 
 
У січні 2017 року він звернувся до командира військової частини НОМЕР_1 із заявою про поновлення на квартирному обліку.
 
27 лютого 2017 року він отримав відповідь та копію рішення, а саме витяг з протоколу засідання житлової комісії військової частини НОМЕР_1 від 17 січня 2017 року про відмову у зарахуванні його на квартирний облік.
 
Вказана відмова є неправомірною, протиправною, оскільки порушує його конституційне право на отримання житла.
 
Він не був проінформований про засідання житлової комісії 17 січня 2017 року, не був присутній на засіданні та був позбавлений права надати пояснення. В оскаржуваному рішенні відсутнє його правове обґрунтування, а у відповіді командира військової частини НОМЕР_1 зазначено, що копію витягу з протоколу засідання житлової комісії військових частин НОМЕР_4 , НОМЕР_5 , НОМЕР_1 про виключення його з черги на отримання житла та копію повідомлення житлової комісії про прийняте рішення про виключення його з черги на отримання житла надати не можуть у зв`язку з тим, що вони відсутні у військовій частині НОМЕР_1 .
 
Враховуючи наведене, не існує рішення щодо виключення його з квартирного обліку, а тому житловій комісії слід було з урахуванням матеріалів житлової справи, яка ним розшукана, підтвердити попередні рішення житлових комісій та зарахувати його на квартирний облік з 15 серпня 1989 року. Члени його сім’ї, а саме дружина ОСОБА_2 та донька ОСОБА_3 , дають згоду перебувати разом з ним на квартирному обліку.
 
Короткий зміст рішення судів першої та апеляційної інстанції
 
Рішенням Пустомитівського районного суду Львівської області від 20 вересня 2018 року, залишеним без змін постановою Львівського апеляційного суду від 21 травня 2019 року,  у задоволенні позову ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 відмовлено.
Суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, виходив з того, що  позивачі не довели порушення їх прав відповідачем, та що такі згідно статті 15 ЦК України підлягаю захисту у визначений ними спосіб. Надані ними письмові докази на підтвердження позовних вимог є неналежними.
Короткий зміст та узагальнені доводи касаційної скарги
У липні 2019 року ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 звернулися до Верховного Суду з касаційною скаргою, у якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просили скасувати рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 20 вересня 2018 року і постанову Львівського апеляційного суду від 21 травня 2019 року та ухвалити нове рішення про задоволення позову.
В обґрунтування касаційної скарги зазначали, що відповідно до Інструкції про організацію забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями, обов`язок з належного обліку та зберігання матеріалів облікових (житлових) справ лежить на військовій частині. Саме через службову недбалість або умисне приховування облікової справи ОСОБА_1 відповідальними особами було її втрачено та не подано відомості на включення його в чергу на отримання житла.
 
ОСОБА_1 надав суду копію та оригінал довідки Стрийської КЕЧ № 757 від 07 липня 1995 року з мокрою печаткою та підписами відповідальних посадових осіб про включення позивачів на квартирний облік. Відсутні докази, які б спростовували справжність цієї довідки. Відсутність запису в книзі про видачу довідок може бути наслідком службової недбалості чи злочинного умислу відповідальних працівників.
 
В матеріалах справи наявні належні і допустимі докази того, що їх було постановлено на квартирний облік, не існує жодного рішення компетентних органів про виключення з черги на отримання житла і лише через службову недбалість чи злочинний умисел відповідальних осіб військової частини, які мали забезпечити належне збереження та ведення житлової справи ОСОБА_1 , йому неправомірно відмовлено у поновленні на квартирному обліку. 
 
Рух справи в суді касаційної інстанції
 
Ухвалою Верховного Суду від 30 липня 2019 року відкрито касаційне провадження  у вказаній справі та витребувано її матеріали з Пустомитівського районного суду Львівської області.
 
16 серпня 2019 року справа № 450/877/17 надійшла до Верховного Суду.
 
Військова частина НОМЕР_1 направила відзив на касаційну скаргу, в якому просила  залишити її без задоволення, а оскаржувані судові рішення – без змін.
 
Позиція Верховного Суду
 
Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Пунктом 2 розділу ІІ Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ» від 15 січня 2020 року № 460-IX установлено, що касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом.
Тому у тексті цієї постанови норми ЦПК України наводяться в редакції, яка була чинною станом на 07 лютого 2020 року.
Частиною другою статті 389 ЦПК України встановлено, що підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
 
Згідно з частиною першою статті 400 ЦПК України під час розгляду справи                   в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.
 
Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню.
Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права
Суди встановили, що правонаступником військової частини НОМЕР_6 є військова частина НОМЕР_3 , яка розформована і її правонаступником стала військова частина НОМЕР_5 , яка теж розформована і її правонаступником є військова частина НОМЕР_1 . 
 
На сьогодні діючими є військова частина НОМЕР_2 та військова частина НОМЕР_1 . Облікові справи військовослужбовців розформованої військової частини НОМЕР_5 знаходились на обліку у житловій комісії військової частини НОМЕР_2 , яка згідно наказу начальника Львівського гарнізону № 54 від 01 жовтня 2010 року передала відповідно до акту прийому-передачі № 765 від 30 червня 2011 року усі облікові справи військовослужбовців військовій частині НОМЕР_1 . Військові частини НОМЕР_3 та НОМЕР_1 знаходяться на одній території.
 
Відповідно до довідки № 350/486/1/89 від 13 січня 2017 року, довідки № 350/486/4/10 від 02 березня 2018 року та протоколу № 5 від 26 листопада 2010 року військової частини НОМЕР_2 інформація щодо перебування ОСОБА_1 на квартирному обліку в житловій комісії відсутня. Серед облікових справ, переданих військовою частиною НОМЕР_2 військовій частині НОМЕР_1 , облікова справа ОСОБА_1 відсутня.
 
Протоколом засідання житлової комісії військової частини НОМЕР_1 від 17 січня 2017 року встановлено відсутність підстав для зарахування ОСОБА_1 на квартирний облік у військовій частині НОМЕР_1 відповідно до наданих Квартирно-експлуатаційним відділом м. Львова та житловою комісією військової частини НОМЕР_2 документів.
 
Відповідно до довідок ЛКП «Житловик – С» від 03 березня 2017 року та 27 травня 2018 року позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 зареєстровані у квартирі АДРЕСА_2 , яка належить на праві власності Львівській міській раді, з 08 вересня 1989 року, а позивач ОСОБА_3   – з 28 червня 1990 року.
 
Звертаючись до суду з позовом ОСОБА_1 зазначав, що до 29 грудня 1998 року проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_3 Збройних сил України.
 
Наказом заступника міністра оборони України № 0399 від 03 грудня 1998 року його звільнено з військової служби у запас за підпунктом «в» пункту 65 за станом здоров`я та наказом командира військової частини НОМЕР_3 № 266 виключено зі списків особового складу 29 грудня 1998 року.
 
Відповідно до показань свідка ОСОБА_4 , який був допитаний в судовому засіданні в суді першої інстанції, він проходив військову службу разом з  ОСОБА_1 у військовій частині НОМЕР_3 , був головою житлової комісії і йому відомо, що позивач при звільненні перебував на квартирному обліку згідно житлової справи. У період з 2012 по 2013 рік до нього звернувся позивач ОСОБА_1 з проханням надати допомогу у з`ясуванні місця знаходження його житлової справи. В період з 2013 року до кінця 2015 року на території вказаної військової частини до нього підійшла невідома особа у камуфляжній формі, яка повідомила, що знайшла житлову справу ОСОБА_1 і надала оригінал такої. Після цього він передав житлову справу позивачу.
 
Позивач ОСОБА_1 надав до суду першої інстанції рапорт від 08 червня 1995 року, витяг № 10 від 04 січня 1996 року військової частини НОМЕР_7 , витяг з протоколу засідання житлової комісії військової частини НОМЕР_3 №70 від 31 червня 1995 року, витяг з наказу командира військової частини НОМЕР_3 № 266, які знаходились в отриманій ним від свідка ОСОБА_4 житловій (обліковій) справі.
 
Відмовляючи у задоволенні позову, суди виходили з того, що надані ОСОБА_1 докази на підтвердження позовних вимог є неналежними, надані всупереч вимогам статей 76-81 ЦПК України та Інструкції про організацію забезпечення військовослужбовців Збройних сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями, затвердженої Наказом Міністра оборони України №737 від 30 листопада 2011 року.
 
Окрім того вказували, що відповідно до витягу з протоколу засідання житлової комісії військової частини НОМЕР_3 № 70 від 31 червня 1995 року житлова комісія вирішила внести в списки загальної черги ОСОБА_1 на підставі довідки Стрийської КЕЧ від 07 червня 1995 року № 757, однак відповідно до листа КЕВ м. Львів № 17 від 04 січня 2017 року, згідно книги № 103 видачі довідок не підтверджується видача такої довідки № 757 від 07 червня 1995 року.
 
Разом з тим, відповідно до вищевказаного листа КЕВ м. Львів № 17 від 04 січня 2017 року згідно «Книги № 103 видачі довідок» Стрийської КЕЧ району підтверджено видачу довідки Стрийської КЕЧ району № 128 від 30 листопада 1998 року про перебування ОСОБА_1 на квартирному обліку у військовій частині НОМЕР_8 з 31 червня 1995 року.
 
Також в матеріалах справи міститься копія списку осіб, які перебувають у черзі на одержання жилих приміщень, військового містечка № НОМЕР_9 , Липники, станом на 14 листопада 2006 року, затвердженого начальником  військового містечка № НОМЕР_9 Липники – командиром військової частини НОМЕР_2 підполковником    ОСОБА_5 та погодженого головою Пустомитівської районної державної адміністрації Городним О. І., відповідно до якого майор запасу ОСОБА_1 разом з дружиною та дітьми перебуває на квартирному обліку з 15 серпня 1989 року.
 
Суд першої інстанції взагалі не надав оцінку вищевказаним доказам, які свідчать про перебування ОСОБА_1 разом з сім’єю на квартирному обліку, відтак висновки про відмову в задоволенні позову ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 є передчасними.
 
Суд апеляційної інстанції, у свою чергу, в межах наданих йому повноважень не усунув зазначені порушення.
 
Відповідно до частини першої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.
 
Таким чином, в силу наданих процесуальним законом повноважень, суд касаційної інстанції позбавлений права встановлювати, або вважати доведеними обставини, що не були встановлені судами попередніх інстанцій, надавати оцінку доказам, що не були предметом їх перевірки, чи робити їх переоцінку.
 
Враховуючи викладене, суд касаційної інстанції позбавлений можливості ухвалити власне рішення.
 
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
 
Відповідно до частини третьої статті 411 ЦПК України підставою для скасування судового рішення та направлення справи на новий розгляд є також порушення норм процесуального права, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, якщо: суд не дослідив зібрані у справі докази; або суд необґрунтовано відхилив клопотання про витребування, дослідження або огляд доказів, або інше клопотання (заяву) учасника справи щодо встановлення обставин, які мають значення для правильного вирішення справи; або суд встановив обставини, що мають суттєве значення, на підставі недопустимих доказів.
 
Верховним Судом взято до уваги тривалий час розгляду судами вказаної справи, однак з метою дотримання принципів справедливості, добросовісності та розумності, що є загальними засадами цивільного законодавства (стаття 3 ЦК України), а також основоположних засад (принципів) цивільного судочинства (частина третя статті 2 ЦПК України), суд дійшов висновку про передачу справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції для повного, всебічного та об`єктивного дослідження і встановлення фактичних обставин, що мають важливе значення для правильного вирішення справи. 
 
Під час нового розгляду суду належить врахувати викладене, розглянути справу в установлені законом розумні строки з додержанням вимог матеріального та процесуального права, дати правову оцінку доводам і запереченням сторін та ухвалити законне і справедливе судове рішення відповідно до встановлених обставин та вимог закону.

Керуючись статтями 400, 409, 411, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду
 
ПОСТАНОВИВ:
 
Касаційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 задовольнити частково.
 
Постанову Львівського апеляційного суду від 21 травня 2019 року скасувати, справу направити на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.
 
Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

    Головуючий	    М. Є. Червинська	
 	 	
Судді	А. Ю. Зайцев   Є. В. Коротенко   В. М. Коротун	
 	 	
 	М. Ю. Тітов