ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________________________________________
                                                                               Справа № 676/3853/20
Провадження № 22-ц/4820/1528/21

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

12 жовтня 2021 року м. Хмельницький

Хмельницький апеляційний суд у складі
 
колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
 
Янчук Т.О. (суддя-доповідач),
 
Купельського А.В., Ярмолюка О.І.,
 
секретаря: Шевчук Ю.Г.,
 
учасники справи: апелянт ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2 ,
 
представники позивача ОСОБА_3 , ОСОБА_12,
 
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 20 липня 2021 року (суддя Шевцова Л.М.) за позовом ОСОБА_4 до виконавчого комітету Кам`янець-Подільської міської ради, ОСОБА_5 , треті особи: ОСОБА_1 , приватний нотаріус Кам`янець-Подільського міського нотаріального округу Романова Наталія Миколаївна, приватний нотаріус Кам`янець-Подільського міського нотаріального округу Цвіляк Анна Олександрівна про визнання недійсними рішення, свідоцтва про право власності, договору обміну та визнання права власності на майно,
в с т а н о в и в:
В серпні 2020 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до виконавчого комітету Кам`янець-Подільської міської ради, ОСОБА_5 , треті особи: ОСОБА_1 , приватний нотаріус Кам`янець-Подільського міського нотаріального округу Романова Наталія Миколаївна, приватний нотаріус Кам`янець-Подільського міського нотаріального округу Цвіляк Анна Олександрівна про визнання недійсними рішення, свідоцтва про право власності, договору обміну та визнання права власності на майно.
Позов мотивовано тим, що в 2003 році на підставі поданих ним та його матір`ю ОСОБА_6 документів щодо приватизації квартири, відділом приватизації державного житлового фонду Кам`янець-Подільського міськвиконкому видано свідоцтво про право власності на житло від 13.01.2003 року, відповідно до якого він та його мати ОСОБА_6 були співвласниками квартири за АДРЕСА_1 . 
ІНФОРМАЦІЯ_1 мати померла. Після її смерті позивач звернувся із заявою про прийняття спадщини до Приватного нотаріуса Кам`янець-Подільського міського нотаріального округу Цвіляк А.О. Крім позивача спадкоємцем першої черги спадкування є також чоловік матері - ОСОБА_1 . При подачі заяви до нотаріуса Польовому О.С. стало відомо, що після смерті ОСОБА_6 до складу спадкового майна увійшла квартира АДРЕСА_2 та 1/2 частки у спільно нажитому з ОСОБА_1 майні - автомобіля марки ВАЗ, модель 21070, 2006 року випуску, державний номер НОМЕР_1 . Однак частка квартири за АДРЕСА_1 , що належала матері на праві спільної сумісної власності з позивачем до складу спадкового майна не увійшла.
Позивач зазначав, що лише після подачі заяви про прийняття спадщини йому стало відомо про існування Договору обміну, укладеного у вересні 2015 року між ОСОБА_5 , та його матір`ю ОСОБА_6 , за яким ОСОБА_5 передала у власність ОСОБА_6 квартиру за АДРЕСА_2 , а ОСОБА_6 передала у власність ОСОБА_5 квартиру за АДРЕСА_1 . Згідно умов договору обміну від 23.09.2015 року квартира АДРЕСА_1 , належить ОСОБА_6 на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно, яке видано Виконавчим комітетом Кам`янець-Подільської міської ради Хмельницької області від 25.06.2003 року на підставі рішення Виконавчого комітету №1007 від 15.05.2003 року. У вказаному договорі обміну від 23.09.2015 року ОСОБА_4 не зазначено співвласником спірної квартири.
Попри те, що 28 січня 2003 року між ОСОБА_6 , ним і ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 укладено Договір дарування, за яким він з матір`ю подарували у власність ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 6/25 частин квартири під АДРЕСА_1 . Після укладення договору дарування квартири у нього та його матері залишилась спільна сумісна частка 19/25 у вищевказаній квартирі.
Вважає, що такими діями відповідачів порушено його право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_3 . 
Посилаючись на зазначене, ОСОБА_4 просив визнати незаконним рішення виконавчого комітету Кам`янець-Подільської міської ради № 1007 від 15.05.2003 року «Про прийняття в експлуатацію та оформлення права власності на закінчені внутрішнім переплануванням квартири в житловому будинку по АДРЕСА_4 » та видане на його підставі свідоцтво про право власності на нерухоме майно серії НОМЕР_2 про право власності ОСОБА_6 (частка 1/1) на квартиру АДРЕСА_1 .
Визнати недійсним Договір обміну № 1434 від 23 вересня 2015 року, укладений між ОСОБА_6 та ОСОБА_5 про передачу у власність ОСОБА_6 об`єкту нерухомого майна - квартири за АДРЕСА_2 . 
Визнати за ним право власності на 1/2 частку квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 37,5 кв.м, житловою площею 16,8 кв.м.
Рішенням Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 20 липня 2021 року позов задоволено.
Визнано незаконним рішення виконавчого комітету Кам`янець-Подільської міської ради № 1007 від 15.05.2003 року «Про прийняття в експлуатацію та оформлення права власності на закінчені внутрішнім переплануванням квартири в житловому будинку по АДРЕСА_4 » та видане на його підставі свідоцтво про право власності на нерухоме майно серії НОМЕР_2 про право власності ОСОБА_6 (частка 1/1) на квартиру АДРЕСА_1 .
Визнано недійсним Договір обміну № 1434 від 23 вересня 2015 року, укладений між ОСОБА_6 та ОСОБА_5 про передачу у власність ОСОБА_6 об`єкта нерухомого майна - квартири за АДРЕСА_2 . 
Визнано за ОСОБА_4 право власності на 1/2 частку квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 37,5 кв.м, житловою площею 16,8 кв.м.
Задовольняючи позовну заяву, суд першої інстанції дійшов висновку, що при наданні дозволу на реконструкцію квартири АДРЕСА_1 та при видачі свідоцтва про право власності на квартиру тільки на ім`я померлої ОСОБА_6 , було порушено право іншого із співвласників квартири - ОСОБА_4 , який мав би право на 1/2 її частину.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.
Апеляційну скаргу мотивовано тим, що даний спір виник фактично щодо спадкування майна після смерті ОСОБА_6 , а тому суд зобов`язаний був встановити усіх учасників даної справи. Вказував, що суд першої інстанції в порушення норм процесуального права не залучив його до участі у справі в якості співвідповідача, оскільки після смерті ОСОБА_10 , він як чоловік померлої прийняв спадщину. Вважає, що після проведення реконструкції та набуття права власності ОСОБА_6 на квартиру АДРЕСА_1 , дана квартира стала об`єктом спільної сумісної власності подружжя. Таким чином, до складу спадкового майна після смерті ОСОБА_6 увійшло 1/2 частини квартири АДРЕСА_2 та 1/2 частина транспортного засобу ВАЗ 21070, 2006 року випуску, а тому після смерті ОСОБА_6 , він як співвласник спільного майна подружжя повинен був набути право власності на 3/4 частини вказаної квартири та 3/4 частини вказаного транспортного засобу. Вказував, що у зв`язку із прийняттям судом оскаржуваного рішення його права були порушені, оскільки він, як спадкоємець першої черги, може набути у приватну власність лише 1/4 частину квартири по АДРЕСА_3 .
Крім того, зазначав, що договір дарування від 28.01.2013 року, за яким ОСОБА_11 та ОСОБА_4 подарували 6/25 частки означеної квартири ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , фактично був договором купівлі-продажу, оскільки за придбану частку ОСОБА_7 передала грошові кошти, які в подальшому були використані позивачем у власних цілях, а тому ОСОБА_6 вважала, що квартира по АДРЕСА_3 належала тільки їй.
Апелянт вважає, що суд першої інстанції неправомірно не застосував строк позовної давності, при цьому звертав увагу, що позивачу було відомо про проведення реконструкції спірної квартири та оформлення права власності за спадкодавцем ОСОБА_6 , оскільки з моменту відчуження він будь-яких дій не вчиняв, не сплачував комунальні послуги, не утримував житлове приміщення, не проводив ремонтних робіт. Після проведення обміну квартир до дня смерті матері, позивач постійно приходив до неї на різні свята у квартиру АДРЕСА_2 , що також свідчить про його обізнаність в укладенні договору обміну.
У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_4 вважає апеляційну скаргу необґрунтованою, просить залишити її без задоволення, а оскаржуване рішення без змін. Вказує, що позовні вимоги про визнання незаконним рішення виконавчого комітету Кам`янець-Подільської міської ради №1007 від 15.05.2003 року, пред`явлені до виконавчого комітету Кам`янець-Подільської міської ради, оскільки саме він прийняв оскаржуване рішення, яким порушено права позивача. В свою чергу ОСОБА_1 , правомірно залучений до участі у справі як третя особа, оскільки на момент прийняття оскаржуваного рішення був чоловіком померлої ОСОБА_10 , проте в жодному з оскаржуваних позивачем документів не був зазначений, як співвласник вказаного майна. Крім того, права ОСОБА_1 оскаржуваним рішенням не було порушено, а сам він не вчиняв дії спрямованих на порушення прав позивача. Також вважає необґрунтованими доводи апеляційної скарги щодо обставин укладання договору дарування від 28.01.2003 року. Крім того вказує, що даний договір після його укладання ніким не оскаржувався та не визнавався удаваним. Вважає, що право спільної сумісної власності ОСОБА_1 виникло на частку у частині майна ОСОБА_6 , відповідно до умов приватизації, а не після прийняття оскаржуваного рішення виконавчого комітету Кам`янець-Подільської міської ради №1007 від 15.05.2003 року. Позивач вказує, що він знав, що мати з вітчимом переїхали проживати у квартиру, яка належала ОСОБА_6 , вона переїхала проживати у квартиру АДРЕСА_3 , про те, що це відбулося на підставі договору обміну квартирами йому стало відомо після звернення до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, після смерті матері.
В судовому засіданні апелянт та його представник ОСОБА_2 підтримали доводи апеляційної скарги, просили її задовольнити. 
Представники позивача, ОСОБА_3 , ОСОБА_12 , в судовому засіданні заперечували проти доводів апеляційної скарги, просили її відхилити.
Представник виконавчого комітету Кам`янець-Подільської міської ради в судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлялися належним чином. Надійшло клопотання про розгляд справи без участі.
В судове засідання відповідач ОСОБА_6 не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення судової повістки.
Треті особи приватний нотаріус Кам`янець-Подільського міського нотаріального округу Романова Н.М. та приватний нотаріус Кам`янець-Подільського міського нотаріального округу Цвіляк А.О., в судове засідання не з`явились, про день та час розгляду справи повідомлялися належним чином.
Відповідно до частини 2 статті 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників судового засідання, перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного.
Відповідно до п.4 ч.1 ст.376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права.
Порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо суд прийняв судове рішення про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки осіб, що не були залучені до участі в справі (п.4 ч.3 ст.376 ЦПК України).
Згідно з ч.4 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Судом встановлено, що на підставі свідоцтва про право власності на житло виданого відділом приватизації державного житлового фонду виконавчого комітету Кам`янець-Подільської міської ради від 13.01.2003 року ОСОБА_4 є співвласником квартири (1/2 частки) за АДРЕСА_1 . Іншим співвласником вищевказаної квартири була його мати - ОСОБА_11 . Загальна площа квартири складає 51,3 кв.м.
28 січня 2003 року між ОСОБА_6 , ОСОБА_4 (дарувальники) та ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 (обдаровувані) укладено Договір дарування, за яким дарувальники подарували, а обдаровані прийняли у власність 6/25 частин квартири під номером АДРЕСА_3 . 
Рішенням виконавчого комітету Кам`янець-Подільської міської ради №370 від 27.02.2003 року ОСОБА_6 надано дозвіл замовити технічний висновок та проектну документацію на внутрішнє перепланування належної їй квартири АДРЕСА_1 . 
Рішенням виконавчого комітету Кам`янець-Подільської міської ради №680 від 10.04.2003 року ОСОБА_6 надано дозвіл на внутрішнє перепланування належної їй квартири АДРЕСА_1 . 
Рішенням виконавчого комітету Кам`янець-Подільської міської ради №1007 від 15.05.2003 року прийнято в експлуатацію та оформлено право власності на закінчену внутрішнім переплануванням квартиру АДРЕСА_1 за ОСОБА_6 . Загальна площа квартири після перепланування складає 37,5 кв.м житлова площа 16,8 кв.м.
Відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 25 травня 2003 року ОСОБА_11 є власником квартири АДРЕСА_1 , розмір частки складає 1/1.
23 вересня 2015 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_6 було укладено договір обміну, за умовами якого ОСОБА_5 передала у власність ОСОБА_6 квартиру за АДРЕСА_2 , а ОСОБА_11 передала у власність ОСОБА_5 квартиру за АДРЕСА_1 . Згідно умов договору обміну від 23.09.2015 року квартира АДРЕСА_1 , належить ОСОБА_6 на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно, яке видано Виконавчим комітетом Кам`янець-Подільської міської ради Хмельницької області від 25.06.2003 року на підставі рішення Виконавчого комітету №1007 від 15.05.2003 року. На підставі вказаного договору 23.09.2015 року приватним нотаріусом Кам`янець-Подільського міського нотаріального округу Романовою Н.М. зареєстровано право власності ОСОБА_10 на квартиру АДРЕСА_2 .
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_11 померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 від 07 лютого 2020 року.
Позивач після смерті матері звернувся із заявою про прийняття спадщини до Приватного нотаріуса Кам`янець-Подільського міського нотаріального округу Цвіляк Анни Олександрівни.
Іншим спадкоємцем після смерті ОСОБА_10 є її чоловік - ОСОБА_1 (копія свідоцтва про шлюб між ОСОБА_13 та ОСОБА_1 серії НОМЕР_4 від 17 червня 1997 року).
Право на звернення до суду (право на захист у процесуальному розумінні) гарантується Конституцією України та законами України, у тому числі ст.ст. 15, 16 ЦК України та ст. 4 ЦПК України, і може бути реалізоване, зокрема, коли особа вважає, що її право порушується, не визнається або оспорюється. 
Частиною 1 статті 316 Цивільного кодексу України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Відповідно до положень частини 1 статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Частиною 2 цієї ж статті передбачено, що особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.
За нормами статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
Статтею 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
В силу ч.1 ст.2 ЦК України учасниками цивільних відносин є фізичні особи та юридичні особи (далі - особи).
Як передбачено ч.1 ст.11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.
Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ст. 15, ч. 1 ст. 16 ЦК України).
Згідно до ст. 48 ЦПК України сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач. Позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава.
Частиною 2 статті 50 ЦПК України визначено, що участь у справі кількох позивачів і (або) відповідачів (процесуальна співучасть) допускається, якщо: 1) предметом спору є спільні права чи обов`язки кількох позивачів або відповідачів; 2) права і обов`язки кількох позивачів чи відповідачів виникли з однієї підстави; 3) предметом спору є однорідні права і обов`язки.
В силу п.4 ч.2 ст.197 ЦПК України у підготовчому засіданні суд вирішує питання про вступ у справу інших осіб, заміну неналежного відповідача, залучення співвідповідача, об`єднання справ, роз`єднання позовних вимог, прийняття зустрічного позову, якщо ці питання не були вирішені раніше. 
Пунктами 3, 4 частини 5 статті 12 ЦПК України передбачено, що суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом. 
Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.51 ЦПК України суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позов подано не до тієї особи, яка має відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі. 
Аналіз положень ст. 48 ЦПК України свідчить про те, що відповідачем є особа, яка має безпосередній зв`язок зі спірними матеріальними правовідносинами та, на думку позивача, порушила, не визнала або оспорила його права, свободи чи інтереси.
Обґрунтовуючи своє звернення до суду, ОСОБА_4 зазначав, що виконавчий комітет Кам`янець-Подільської міської ради рішенням №1007 від 15.05.2003 року «Про прийняття в експлуатацію та оформлення права власності на закінчені внутрішнім переплануванням квартири в житловому будинку по АДРЕСА_4 » та видане на його підставі свідоцтво про право власності на нерухоме майно серії НОМЕР_2 про право власності ОСОБА_10 (частка1/1) на квартиру АДРЕСА_1 , а в подальшому укладений договір обміну між ОСОБА_6 та ОСОБА_14 , призвело до порушення прав позивача на частку в спірному нерухомому майні. 
Отже, між ОСОБА_4 та Виконавчим комітетом Кам`янець-Подільської міської ради, ОСОБА_14 , ОСОБА_6 виник спір щодо незаконності рішення, свідоцтва про право власності,договору обміну та визнання за позивачем права власності на частку в квартирі АДРЕСА_1 .
При цьому ОСОБА_11 , як учасник спірних правовідносин, померла ІНФОРМАЦІЯ_2 . Спадкоємцями першої черги після її смерті є позивач та чоловік ОСОБА_1 .        
Спірні правовідносини виникли з приводу майна, яке може увійти до спадкової маси або вийти зі спадкової маси. 
Враховуючи предмет і підстави заявленого позову, ОСОБА_1 мав би брати участь у справі як співвідповідач.
Розглядаючи справу, суд першої інстанції в порушення ч.5 ст.12, ст.51 ЦПК України не вирішив питання про можливість залучення до участі у справі ОСОБА_1 як співвідповідача, що унеможливлює правильне вирішення спору.
Оскільки заміна неналежного відповідача або залучення іншої особи в якості співвідповідача передбачає розгляд справи спочатку на стадії розгляду справи судом першої інстанції, апеляційний суд вказаних порушень усунути не може, так як спір між належними сторонами попередньо повинен розглядатись судом першої інстанції.
Недотримання судом норм процесуального права призвело до порушення права ОСОБА_1 на справедливий суд і, в силу в силу п.4 ч.3 ст.376 ЦПК України є безумною підставою для скасування судового рішення та ухвалення нового судового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.
Разом з тим, скасування судового рішення через порушення судом першої інстанції норм процесуального права та відмова в позові в зв`язку з цим не є перешкодою позивачу захистити порушені права шляхом пред`явлення позову у встановленому законом порядку до належних відповідачів з наданням необхідних доказів на підтвердження своїх вимог.
Відповідно до частини 13 статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справу на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Згідно з положеннями ст.141 ЦПК України, з позивача на користь апелянта підлягає відшкодуванню судовий збір за подання апеляційної скарги 3783,60 грн.
Керуючись ст.ст. 374, 376, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд,-
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.
Рішення Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 20 липня 2021 року скасувати та ухвалити нове рішення.
У задоволенні позову ОСОБА_4 до виконавчого комітету Кам`янець-Подільської міської ради, ОСОБА_5 , треті особи: ОСОБА_1 , приватний нотаріус Кам`янець-Подільського міського нотаріального округу Романова Наталія Миколаївна, приватний нотаріус Кам`янець-Подільського міського нотаріального округу Цвіляк Анна Олександрівна про визнання недійсними рішення, свідоцтва про право власності, договору обміну та визнання права власності на майно відмовити.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 судовий збір за подання апеляційної скарги в розмірі 3783,60 грн.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повне судове рішення складено 18 жовтня 2021 року.

Судді:                                                                         Т.О. Янчук

                                                                               А.В. Купельський

О.І. Ярмолюк