ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

06 жовтня 2021 року 	м. Дніпро	справа № 280/8879/20	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді  Ясенової Т.І. (доповідач),
                               суддів:  Суховарова А.В.,     
розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за апеляційною скаргою Управління соціального захисту населення Запорізької міської ради по Шевченківському району на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 01 березня 2021 року (суддя суду 1 інстанції Стрельнікова Н.В.) по справі за позовом ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Запорізької міської ради по Шевченківському району про визнання дій протиправними та зобовязання вчинити певні дії, -
ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Управління соціального захисту населення Запорізької міської ради по Шевченківському району, в якому просив:
-визнати протиправними дії відповідача, які полягають у виплаті позивачу грошової допомоги до 05 травня 2016 року, 05 травня 2017 року, до 05 травня 2018 року, до 05 травня 2019 року та 05 травня 2020 року, як учаснику бойових дій, у розмірі, який не відповідає   статті 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»   та висновку Конституційного Суду України, викладеному у рішенні від 27 лютого 2020 року №3-р/2020 у справі №14-247/2018(3393/18);
-зобов`язати відповідача перерахувати позивачу грошову допомогу до 05 травня 2016 року, 05 травня 2017 року, до 05 травня 2018 року, до 05 травня 2019 року та 05 травня 2020 року, як учаснику бойових дій, у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком, у відповідності до   статті 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»   з урахуванням висновку Конституційного Суду України, викладеному у рішенні від 27 лютого 2020 №3-р/2020 у справі №14-247/2018(3393/18) та здійснити виплату суми недоплаченої частини разової грошової допомоги до 05 травня 2016 року в розмірі 4 730,00 гривень, до 05 травня 2017 року в розмірі 5 360,00 гривень, до 05 травня 2018 року в розмірі 5 995,00 гривень, до 05 травня 2019 року в розмірі 6 190,00 гривень та до 05 травня 2020 року в розмірі 6 800,00 гривень.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач, як учасник бойових дій, має право на пільги, визначені   Законом України «Про статус ветеранів війни гарантії їх соціального захисту» та на підставі статті 12 цього Закону, йому, щорічно, до 5 травня, відповідач повинен виплачувати разову грошову допомогу у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком. Однак, не зважаючи на прийняття   Конституційним Судом України рішення від 27.02.2020 №3-р/2020, відповідачем, за2016- 2020 роки, щорічна разова грошова допомога до 5-го травня була виплачена позивачу в розмірі меншому, ніж це передбачено законом. 
Ухвалою суду від 28.12.2020 позовну заяву ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Запорізької міської ради по Шевченківському району про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії в частині позовних вимог      щодо визнання протиправними дії відповідача, які полягають у виплаті позивачу грошової допомоги до 05 травня 2016 року, 05 травня 2017 року, до 05 травня 2018 року, до 05 травня 2019 року, як учаснику бойових дій, у розмірі, який не відповідає   статті 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»   та висновку Конституційного Суду України, викладеному у рішенні від 27 лютого 2020 року №3-р/2020 у справі №14-247/2018(3393/18) та      зобов`язання      відповідача перерахувати позивачу грошову допомогу до 05 травня 2016 року, 05 травня 2017 року, до 05 травня 2018 року, до 05 травня 2019 року, як учаснику бойових дій, у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком, у відповідності до   статті 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»   з урахуванням висновку Конституційного Суду України, викладеному у рішенні від 27 лютого 2020 №3-р/2020 у справі №14-247/2018(3393/18) та здійснити виплату суми недоплаченої частини разової грошової допомоги до 05 травня 2016 року в розмірі 4 730,00 гривень, до 05 травня 2017 року в розмірі 5 360,00 гривень, до 05 травня 2018 року в розмірі 5 995,00 гривень, до 05 травня 2019 року в розмірі 6 190,00 гривень - повернуто позивачу.
Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 01 березня 2021 року позовні вимоги задоволено частково: 
-визнано протиправними дії Управління соціального захисту населення Запорізької міської ради по Шевченківському району, які полягають у виплаті ОСОБА_1 грошової допомоги до 05 травня 2020 року, як учаснику бойових дій, у розмірі, який не відповідає статті 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»   та висновку Конституційного Суду України, викладеному у рішенні від 27 лютого 2020 року №3-р/2020 у справі №14-247/2018(3393/18);
-зобов`язано Управління соціального захисту населення Запорізької міської ради по Шевченківському району здійснити ОСОБА_1 перерахунок щорічної разової грошової допомоги до 05 травня за 2020 рік з урахуванням розміру зазначеної соціальної виплати, визначеної частиною 5 статті 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»   (в редакції Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 25.12.1998 №367-ХІV) у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком, та здійснити її виплату з урахуванням фактично виплаченої суми. В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.
Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив його скасувати та прийняти нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі, оскільки судом, при ухваленні рішення, не надано належної оцінки обставинам справи та нормам чинного законодавства, що призвело до неправильного вирішення спору. 
Відповідно до вимог статті 311 КАС України справа розглянута в порядку письмового провадження.
Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду, в межах доводів апеляційної скарги, правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права та правової оцінки обставин у справі, колегія суддів дійшла наступних висновків.
Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що ОСОБА_1 є учасником бойових дій, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_1  від 27.11.2015 та отримує щорічну разову грошову допомогу ветеранам війни до 5 травня від Управління соціального захисту населення Запорізької міської ради по Шевченківському району.
У 2020 році позивач від Управління отримав      одноразову      щорічну грошову допомогу до 5 травня 2020 року у розмірі 1390 грн., оскільки останнього включено до списків військової частини НОМЕР_2 .
12.08.2020 позивач звернувся до відповідача із заявою, в якій просив здійснити перерахунок та виплату разової грошової допомоги до 05 травня.
Листом від 11.09.2020 №Ю-1119      відповідач повідомив позивача про відсутність підстав для виплатити останньому допомоги у збільшеному розмірі.
Не погодившись з нарахуванням та виплатою щорічної разової грошової допомоги у розмірі меншому, ніж передбачено частиною 5   статті 12 Закону України «Про статус ветеранів війни гарантії їх соціального захисту», позивач звернувся до суду з даним позовом.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам та висновкам суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.
Положеннями частини 2 статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
За приписами статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Правовий статус ветеранів війни щодо забезпечення створення належних умов для їх життєдіяльності та сприянню у формуванні в суспільстві шанобливого ставлення до них визначено в Законі України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».
Положеннями частини 5 статті 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», передбачалось, що щорічно до 5 травня учасникам бойових дій виплачується разова грошова допомога у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком.
При цьому,   Законом України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України», частину 5   статті 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» викладено в наступній редакції: «Щорічно до 5 травня учасникам бойових дій виплачується разова грошова допомога у розмірі, який визначається Кабінетом Міністрів України в межах бюджетних призначень, встановлених законом про Державний бюджет України».
Проте, вказані зміни визнано такими, що не відповідають   Конституції України   (є неконституційними), відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22 травня 2008 року № 10-рп/2008.
Між тим, згідно частиною 1 статті 17 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», фінансування витрат, пов`язаних з введенням в дію цього   закону, здійснюється за рахунок коштів державного та місцевих бюджетів.
Правові засади функціонування бюджетної системи України, її принципи, основи бюджетного процесу і міжбюджетних відносин та відповідальність за порушення бюджетного законодавства визначені у   Бюджетному кодексі України.
Згідно з п. 26   розділу VI «Прикінцеві та перехідні положення» Бюджетного кодексу України   встановлено, що норми і положення статей   12,   13,   14,   15   та   16 ЗУ «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»   застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Прикінцеві та перехідні положення закону доповнені зазначеним пунктом згідно із Законом України «Про внесення змін до Бюджетного кодексу України щодо реформи міжбюджетних відносин», який набув чинності з 01 січня 2015 року.
Внаслідок чого, Кабінету Міністрів України надано повноваження щодо визначення розміру щорічної разової грошової допомоги до 05 травня, передбаченої Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».
Крім того, з метою забезпечення виплати разової грошової допомоги у 2020 році Кабінетом Міністрів України прийнято   постанову від 19 лютого 2020 року № 112 «Деякі питання виплати у 2020 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань».
Приписами казаної постанови встановлено, що у 2020 році виплата разової грошової допомоги до 05 травня учасникам бойових дій здійснюється у розмірі 1   390,00 грн.
Між тим, окреме положення пункту 26 розділу VI у частині, яка передбачає, що норми і положення статтей   12,   13,   14,   15   та   16 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування, визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), відповідно до Рішення Конституційного Суду № 3-р/2020 від 27 лютого 2020 року.
Таким чином, з 27 лютого 2020 року норми і положення, зокрема статтей 12,   13,   14,   15   та   16  Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту`не застосовуються, у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Отже, з 27 лютого 2020 року застосовуються положення статті 12  Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» в редакції   Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 25 грудня 1998 року №367-XIV (з урахуванням рішення Конституційного Суду України від 22 травня 2008 року №10рп/2008), а саме: щорічно до 5 травня учасникам бойових дій виплачується разова грошова допомога у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком.
Предметом спору у даній справі є правомірність дій Управління соціального захисту населення Запорізької міської ради по Шевченківському району щодо нарахування та здійснення соціальних виплат позивачу у 2020 році щорічної разової грошової допомоги до 5 травня у розмірі 1   390,00 грн.
Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, Управлінням соціального захисту населення Запорізької міської ради по Шевченківському району, як суб`єктом владних повноважень по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат, що зобов`язаний завершити процедуру проведення розрахунків з отримувачами щорічної разової грошової допомоги до 5 травня у 2020 році, виплачено позивачу відповідну одноразову грошову допомогу у розмірі 1390,00 грн.
Оскільки у 2020 році позивачу разову грошову допомогу виплачено у розмірі, меншому ніж передбачено статтею 12  Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що отримання такої допомоги у меншому розмірі порушує права позивача.
Колегія суддів, вважає безпідставними доводи апеляційної скарги, оскільки норми будь-яких підзаконних нормативно-правових актів, на які посилається скаржник, не можуть змінювати приписів Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту». При цьому, вища юридична сила закону полягає у тому, що всі підзаконні нормативно-правові акти приймаються на основі законів та за своїм змістом не повинні суперечити їм. Підпорядкованість таких актів законам закріплена у положеннях   Конституції України. У випадку суперечності норм підзаконного акта нормам   закону   слід застосовувати норми   закону, оскільки він має вищу юридичну силу.
Вищезазначені правові висновки відповідають правовій позиції Верховного Суду, що викладена у рішенні від 29 вересня 2020 року, за наслідками розгляду зразкової справи №440/2722/20, яке залишене без змін постановою Великої Палати Верховного Суду від 13 січня 2021 року.
Щодо доводів відповідача про пропуск позивачем строку на звернення до суду з даним позов, колегія суддів зазначає наступне.
За приписами частин 1, 4 статті 17-1 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», щорічну виплату разової грошової допомоги до 5 травня в розмірах, передбачених статтями 12-16 цього Закону, здійснює центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері соціального захисту населення, через відділення зв`язку або через установи банків (шляхом перерахування на особовий рахунок отримувача) пенсіонерам - за місцем отримання пенсії, а особам, які не є пенсіонерами, - за місцем їх проживання чи одержання грошового утримання.
Особи, які не отримали разової грошової допомоги до 5 травня, мають право звернутися за нею та отримати її до 30 вересня відповідного року, в якому здійснюється виплата допомоги.
З урахуванням зазначеного, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що оскільки 30 вересня 2020 року є встановлений законом кінцевий строк, до якого могла бути здійснена виплата вказаної допомоги і до якого позивач міг очікувати на отримання більшої суми, ніж була йому нарахована, а отже - перебіг строку звернення позивача до суду з даним позовом слід обраховувати саме з 30 вересня 2020 року.
Крім того, як зазначалося вище, Управління, листом від 11.09.2020 №Ю-1119, повідомило позивача відсутність підстав для виплати останньому допомоги у збільшеному розмірі.
Таким чином, при зверненні, 02.12.2020, із заявленим позовом щодо отримання невиплаченої частини одноразової грошової допомоги до 05 травня за 2020 рік, позивачем не пропущено шестимісячного строку звернення до суду.
Зазначені висновки відповідають правовим позиціям Верховного Суду, які сформовані у постановах від 06.02.2018 року у справі № 607/7919/17, від 10.05.2018 року у справі №   389/1042/17,    від 14.08.2018 року у справі № 473/2190/17.
Наведені в апеляційній скарзі доводи зводяться до переоцінки встановлених судом першої інстанції обставин, які були предметом дослідження в суді першої інстанції, з наданням відповідної правової оцінки всім фактичним обставинам справи, яка ґрунтується на вимогах чинного законодавства, і з якою погоджується апеляційний суд.
На підставі викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення.
Керуючись статтями   241-245,   250,   315,   316,   321,   322,   327,   329 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Управління соціального захисту населення Запорізької міської ради по Шевченківському району  – залишити без задоволення.
Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 01 березня 2021 року – залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови у випадках, передбачених пунктом 2 частини 5   статті 328 КАС України.
   
Головуючий - суддя                                                                      Т.І. Ясенова 

                               суддя                                                                      А.В. Суховаров 

                               суддя                                                                      О.В. Головко