ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
01 листопада 2021 року           справа №360/1932/21 

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді Компанієць І.Д. (суддя-доповідач),
суддів Гаврищук Т.Г., Гайдара А.В.,  
розглянув у порядку письмового провадження апеляційні скарги ОСОБА_1 , Троїцької селищної ради Троїцького району Луганської області  на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 18 червня 2021 року у справі  № 360/1932/21 (головуючий І інстанції К.Є. Петросян)   за позовом    ОСОБА_1   до   Троїцької селищної ради Троїцького району Луганської області  про   визнання рішення протиправним, зобов`язання вчинити певні дії,- 

                                                            УСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив:
- визнати протиправним рішення №4/107 четвертої сесії Троїцької селищної ради 8 скликання від 23 лютого 2021 року, яким ОСОБА_1 відмовлено у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, кадастровий номер 4425481000:05:001:0027 у власність для ведення особистого селянського господарства за рахунок земель сільськогосподарського призначення, у межах населеного пункту з місцем розташуваннях с. Джерельне Троїцького району Луганської області, контур НОМЕР_1 ;
- визнати протиправним рішення №62/72 шістдесят другої сесії Троїцької селищної ради 7 скликання від 21 жовтня 2020 року, яким ОСОБА_1 відмовлено у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, кадастровий номер 4425481000:05:001:0027 у власність для ведення особистого селянського господарства за рахунок земель сільськогосподарського призначення, у межах населеного пункту з місцем розташуваннях: с.Джерельне Троїцького району Луганської області, контур НОМЕР_1 ;
- зобов`язати Троїцьку селищну раду Луганської області прийняти у встановлений законом спосіб рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, кадастровий номер 4425481000:05:001:0027, у власність ОСОБА_1 для ведення особистого селянського господарства за рахунок земель сільськогосподарського призначення, у межах населеного пункту з місцем розташуваннях: с.Джерельне Троїцького району Луганської області, контур НОМЕР_1 .
В обґрунтування позовних вимог зазначив, що рішенням 3 позачергової сесії VII скликання Багачанської сільської ради Троїцького району Луганської області  від 24.12.2015 № 3/10 позивачу надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства із земель сільськогосподарського призначення, що знаходиться в межах АДРЕСА_1 . Розробка проекту була замовлена ФОП ОСОБА_2 , який його  виготовив у відповідності до чинного законодавства України. 
12.01.2021 позивачем подано до Троїцької селищної ради заяву з проханням прийняти відповідне рішення про погодження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства. 
23.02.2021 рішеням  четвертої сесії VIII скликання Троїцької селищної ради Троїцького району Луганської області № 4/107 позивачу відмовлено у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, площею 2,00 га, кадастровий номер 4425481000:05:001:0027, без зазначення у резолютивній частині рішення про будь-які причини такої відмови,.
Позивач вважає, що вказаними рішеннями йому фактично відмовлено у затверджені проекту землеустрою щодо відведення та передачі у власність земельної ділянки сільськогосподарського призначення площею 2,00 га. Вважає таке рішення протиправним та таким, що порушує її законні права та інтереси, що стало підставою для звернення до суду.
Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 18 червня 2021 року позов задоволено частково. 
Визнано протиправним та скасовано рішення шістдесят другої сесії Троїцької селищної ради сьомого скликання від 21.10.2020 № 62/72 “Про розгляд та погодження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки гр. ОСОБА_1 ”, яким ОСОБА_1 відмовлено в передачі у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, площею 2,0000 га, кадастровий номер 4425481000:05:001:0027, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 .
Визнано протиправним та скасовано рішення четвертої сесії Троїцької селищної ради восьмого скликання від 23.02.2021 № 4/107 “Про розгляд заяви гр. ОСОБА_1 ”, яким ОСОБА_1 відмовлено в передачі у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, площею 2,0000 га, кадастровий номер 4425481000:05:001:0027, розташованої в межах АДРЕСА_1 .
Зобов`язано Троїцьку селищну раду Троїцького району Луганської області повторно вирішити питання щодо передачі за зверненням ОСОБА_1 у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, площею 2,0000 га, кадастровий номер 4425481000:05:001:0027, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні. 
У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції позивач та відповідач звернулись з апеляційними скаргами. 
Позивач, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, необґрунтованість та безпідставність висновків суду, просив скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти постанову, якою задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. 
Обґрунтування апеляційної скарги позивача. 
Спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення. 
Позивач вважає неефективним обраний судом спосіб захисту порушеного права, посилаючись на висновки Верховного Суду в постановах від 19.05.2019 року у справі № 821/925/18, від 28.02.2018 року у справі № 826/7631/15.
Належним способом захисту порушеного права є зобов`язання відповідача затвердити проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки.
Відповідач, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, просив скасувати рішення суду першої інстанції та відмовити у задоволенні позовних вимог. 
Обґрунтування апеляційної скарги відповідача. 
Суд невірно визначив дискреційні повноваження селищної ради, як органу місцевого самоврядування. 
Спірне рішення відповідача № 4/104 від 23.02.2021 року є правомірним, оскільки прийнято на виконання рішення  № 3/108 від 26.01.2021 року, яке є обов`язковим для виконання, цьому факту суд не надав належної оцінки.
Відповідно до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України (далі – КАС України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги.
Сторони про дату та місце апеляційного розгляду справи повідомлені належним чином, відповідно до ч. 1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції розглядає справу у порядку письмового провадження.
Суд, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційних скарг, розглядаючи апеляційні скарги в межах викладених доводів, встановив наступне.
Фактичні обставини справи. 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 (арк. спр. 47-49).
Рішенням 3 позачергової сесії VІІ скликання Багачанської сільської ради Троїцького району Луганської області  від 24.12.2015 № 3/10 ОСОБА_1 було надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства із земель сільськогосподарського призначення, що знаходиться в межах АДРЕСА_1 та визначено площу земельної ділянки уточнити проектом землеустрою щодо відведення земельної ділянки (арк. спр. 28).
За заявою ОСОБА_1 від 06.08.2020 та рішення Багачанської сільської ради 3/10 від 24.12.2015 фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 було розроблено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність гр. ОСОБА_1 для ведення особистого селянського господарства, яка розташована за адресою: АДРЕСА_3  (арк. спр. 15-45).
Відповідно до витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 04.09.2020 № НВ-4404728442020, земельна ділянка кадастровий номер 4425481000:05:001:0027 має цільове призначення 01.03 для ведення особистого селянського господарства, категорія земель – землі сільськогосподарського призначення, вид використання земельної ділянки – для ведення особистого селянського господарства, інформація про зареєстроване право у Державному земельному кадастрі відсутня (арк. спр. 10).
05.10.2020 позивач звернувся з заявою за вх. № 717 до відповідача щодо затвердження проекту землеустрою земельної ділянки та передачу в приватну власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства (арк. спр.78).
Рішенням шістдесят другої сесії Троїцької селищної ради сьомого скликання від 21.10.2020 № 62/72 ОСОБА_1 відмовлено в передачі у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, площею 2,0000 га, кадастровий номер 4425481000:05:001:0027, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 (арк. спр. 8, 76).
На обґрунтування рішення відповідач послався на  частину 2 статті 186 Земельного кодексу України, де є  обов`язковість погодження структурним підрозділом районних державних адміністрацій у сфері містобудування та архітектури проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, якщо земельна ділянка розташована в межах населеного пункту. 
Листом від 15.12.2010 № 130 на клопотання ФОП ОСОБА_2 щодо розгляду проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність гр. ОСОБА_1 для ведення особистого селянського господарства, Відділом містобудування, архітектури, житлово-комунального господарства, економічного розвитку та інфраструктури Троїцької районної державної адміністрації Луганської області роз`яснено, що оскільки на земельній ділянці за проектом відсутні об`єкт будівництва і не планується розташування таких об`єктів, даний проект не підлягає погодженню структурним підрозділом районної державної адміністрації у сфері містобудування і архітектури (арк. спр. 46).
12.01.2021 за вх.№ 74 позивач повторно звернувся до відповідача з заявою щодо затвердження проекту землеустрою земельної ділянки та передачу в приватну власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства (арк. спр. 77).
Рішенням четвертої сесії Троїцької селищної ради восьмого скликання від 23.02.2021 № 4/107 ОСОБА_1 відмовлено в передачі у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, площею 2,0000 га, кадастровий номер 4425481000:05:001:0027, розташовану в межах АДРЕСА_1 . Даним рішенням також рекомендовано ОСОБА_1 укласти договір оренди на дану земельну ділянку (арк. спр. 9, 80).
В обґрунтування рішення зазначено посилання на рішення третьої сесії Троїцької селищної ради восьмого скликання № 3/108 від 26.01.2021, яким введена тимчасова заборона на передачу у власність земельних ділянок в межах населених пунктів Троїцької селищної ради за цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства за розробленими проектами землеустрою, у зв`язку з відсутністю затвердженої містобудівної документації по населених пунктах Троїцької селищної ради, враховуючи рекомендації постійної комісії з питань земельних відносин, містобудування та охорони навколишнього середовища.
Рішенням третьої сесії Троїцької селищної ради восьмого скликання від 26.01.2021 № 3/108, беручи до уваги Проекти роздержавлення та приватизації земель колишніх колективних сільськогосподарських підприємств Троїцького району, у яких зазначено, що присадибні землі можуть передаватися у приватну власність, а землі загального користування населених пунктів (площі, вулиці, дороги, рілля, пасовища, сінокоси, парки, ліса, кладовищ, місця утилізації відходів), а також землі, які передані для розміщення будівель державної влади не можуть передаватися в приватну власність та у зв`язку з відсутністю затвердженої містобудівної документації по населених пунктах Троїцької селищної ради:
1. введено тимчасову заборону на надання дозволів на розробку проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність за цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, які розташовані в межах населених пунктів Троїцької селищної ради на термін проведення інвентаризації земель Троїцької селищної ради;
2. введено тимчасову заборону на передачу у власність земельних ділянок в межах населених пунктів Троїцької селищної ради за цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства за розробленими проектами землеустрою (арк. спр. 79)
Предметом спору по даній справі є правомірність прийнятих відповідачем рішень від 21.10.2020 № 62/72 та від 23.02.2021 № 4/107 про відмову ОСОБА_1 в передачі земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства. 
Оцінка суду. 
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно з частинами першою-третьою статті 116 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.
Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.
Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі, зокрема, одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом.
У статті 121 ЗК України передбачено норми безоплатної передачі земельних ділянок громадянам. Зокрема, для ведення особистого селянського господарства - не більше 2,0 гектара (п. “б” частини першої).
Підставою для набуття права на земельну ділянку є відповідне рішення органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування.
Відповідно до статті 118 ЗК України порядок безоплатної передачі земельних ділянок у власність громадянам передбачає визначену земельно-правову процедуру, яка включає такі послідовні стадії:
1) подання громадянином клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування щодо отримання земельної ділянки у власність;
2) отримання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (або мотивовану відмову у його наданні);
3) після розроблення проекту землеустрою такий проект погоджується, зокрема з територіальним органом центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин у відповідності до приписів ст. 186-1 ЗК України;
4) здійснення державної реєстрації сформованої земельної ділянки у Державному земельному кадастрі;
5) подання громадянином погодженого проекту землеустрою до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність, про що, в свою чергу, такий орган у двотижневий строк, зобов`язаний прийняти відповідне рішення та затвердити проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки.
Аналіз вказаних норм свідчить, що всі дії відповідних суб`єктів земельно-правової процедури є взаємопов`язаними, послідовними і спрямовані на досягнення результату у вигляді отримання земельної ділянки у власність.
Згідно з частинами 6-9  статті 118 ЗК України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.
Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.
Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки розробляється за замовленням громадян суб`єктами господарювання, що є виконавцями робіт із землеустрою згідно із законом, у строки, що обумовлюються угодою сторін. 
Громадянин, зацікавлений у приватизації земельної ділянки, яка перебуває у його користуванні, подає заяву до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим.
Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки погоджується в порядку, встановленому статтею 186-1 цього Кодексу.
За приписами частини п`ятої статті 186-1 Кодексу органи, зазначені в частинах першій - третій цієї статті, зобов`язані протягом десяти робочих днів з дня одержання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або копії такого проекту безоплатно надати або надіслати рекомендованим листом з повідомленням розробнику свої висновки про його погодження або про відмову в такому погодженні з обов`язковим посиланням на закони та прийняті відповідно до них нормативно-правові акти, що регулюють відносини у відповідній сфері.
Згідно з частиною шостою статті 186-1 ЗК України підставою для відмови у погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки може бути лише невідповідність його положень вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, документації із землеустрою або містобудівній документації.
Отже, проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок усіх категорій та форм власності підлягає обов`язковому погодженню з територіальним органом центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, та підставою для відмови у погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки може бути лише невідповідність його положень вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, документації із землеустрою або містобудівній документації. 
Вказаний перелік підстав для відмови є вичерпним.
Матеріали справи свідчать, що рішенням Троїцької селищної ради від 21.10.2020 № 62/72 ОСОБА_1  відмовлено в передачі у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, площею 2,0000 га, кадастровий номер 4425481000:05:001:0027, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 з підстав відсутності погодження структурним підрозділом районних державних адміністрацій у сфері містобудування та архітектури проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.
Рішенням Троїцької селищної ради від 23.02.2021 № 4/107 ОСОБА_1 повторно відмовлено в передачі у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, площею 2,0000 га, кадастровий номер 4425481000:05:001:0027, розташованої в межах АДРЕСА_1 , у зв`язку з прийняттям Троїцькою селищною радою рішення від 26.01.2021 № 3/108, яким введена тимчасова заборона на передачу у власність земельних ділянок в межах населених пунктів Троїцької селищної ради у зв`язку з відсутністю затвердженої містобудівної документації.
Таким чином, спірні рішення прийняті відповідачем з підстав, не визначених у статті 186-1 ЗК України, тобто з порушенням вимог чинного законодавства.
При цьому, частиною другою статті 186-1 ЗК України в редакції, станом на час первісного звернення позивача із заявою від 05.10.2020, передбачалось  погодження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки структурним підрозділом районних державних адміністрацій у сфері містобудування та архітектури у випадку розташування на земельній ділянці об`єкту будівництва або планування розташування такого об`єкта, тоді як в спірних правовідносинах за проектом передбачено відведення у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства.
Таким чином,  даний проект не підлягає  обов`язковому погодженню  структурним підрозділом районної державної  адміністрації у сфері містобудування та архітектури, про що також роз`яснено розробнику даного проекту ФОП ОСОБА_2 листом відділу містобудування, архітектури, житлово-комунального господарства, економічного розвитку та інфраструктури Троїцької районної державної адміністрації Луганської області від 15.12.2010 № 130 (а.с. 46).
Стосовно рішення відповідача від 23.02.2021 № 4/107 про відмову ОСОБА_1 в передачі у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства з посиланням на рішення Троїцької селищної радия від 26.01.2021 № 3/108 про тимчасову заборону на передачу у власність земельних ділянок в межах населених пунктів Троїцької селищної ради у зв`язку з відсутністю затвердженої містобудівної документації, суд зазначає наступне.
Положення частини третьої статті 24 Закону України “Про регулювання містобудівної діяльності” забороняють до затвердження відповідної містобудівної документації саме передачу (надання) у власність чи користування земельних ділянок, крім випадків, визначених законом. 
Разом з тим, відсутність містобудівної документації не була підставою для відмови в затвердженні проекту землеустрою. 
Крім того, відповідно до частини першої статті 17 Закону України “Про регулювання містобудівної діяльності” Генеральний план населеного пункту є основним видом містобудівної документації на місцевому рівні, призначеної для обґрунтування довгострокової стратегії планування та забудови території населеного пункту.
Згідно зі статтею 46 Закону України “Про землеустрій” для встановлення і зміни меж адміністративно-територіальних утворень розробляються проекти землеустрою щодо встановлення і зміни меж відповідних адміністративно-територіальних утворень. Порядок розробки проектів землеустрою щодо встановлення і зміни меж адміністративно-територіальних утворень установлюється законодавством.
Отже, межі населеного пункту встановлюються не містобудівною документацією (генеральним планом), а землевпорядною, про що правильно зазначив суд першої інстанції.
Крім того,  генеральний план є видом містобудівної документації, метою якого є встановлення стратегії планування та забудови території населеного пункту, тоді як в даному випадку проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність позивачу розроблений з урахуванням її сільськогосподарського призначення - для ведення особистого селянського господарства, та не передбачає жодної містобудівної потреби.
За таких обставин рішення відповідача від 21.10.2020 № 62/72 та від 23.02.2021 № 4/107 є протиправними і належать до скасування.
Щодо вимоги апелянта-позивача про зобов`язання відповідача прийняти у встановлений законом спосіб рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, кадастровий номер 4425481000:05:001:0057, суд зазначає наступне.
Частиною другою статті 2 КАС України визначено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема, з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Відповідно до положень Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи № R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів 11 березня 1980 року, під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.
За своїм змістом дискреційні повноваження суб`єкта владних повноважень сукупність прав та обов`язків органів державної влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що надають можливість на власний розсуд визначати повністю або частково вид і зміст управлінського рішення, яке приймається або можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень, передбачених нормативно-правовим актом, проектом нормативно-правового акта.
Дискреційне повноваження може полягати у виборі діяти, чи без діяти, а якщо діяти, то у виборі варіанту рішення чи дії серед варіантів, що прямо або опосередковано закріплені у законі. Важливою ознакою такого вибору є те, що він здійснюється без необхідності узгодження варіанту вибору із будь-ким.
Дискреційне повноваження надається у спосіб його закріплення в оціночному понятті, відносно-визначеній нормі, альтернативній нормі, нормі із невизначеною гіпотезою. Для позначення дискреційного повноваження законодавець використовує, зокрема, терміни може, має право, за власної ініціативи, дбає, забезпечує, веде діяльність, встановлює, визначає, на свій розсуд. Однак наявність такого терміну у законі не свідчить автоматично про наявність у суб`єкта владних повноважень дискреційного повноваження; подібний термін є приводом для докладного аналізу закону на предмет того, що відповідне повноваження є дійсно дискреційним.
При реалізації дискреційного повноваження суб`єкт владних повноважень зобов`язаний поважати основоположні права особи, додержуватися: конституційних принципів; принципів реалізації відповідної владної управлінської функції; принципів здійснення дискреційних повноважень; змісту публічного інтересу; положень власної компетенції; вказівок, викладених у інтерпретаційних актах; фахових правил, закріплених у нормативних актах; адміністративної практики; судової практики; процедурних вимог.
На законодавчому рівні поняття дискреційні повноваження суб`єкта владних повноважень відсутнє. У судовій практиці сформовано позицію щодо поняття дискреційних повноважень, під якими слід розуміти такі повноваження, коли у межах, які визначені законом, адміністративний орган має можливість самостійно (на власний розсуд) вибирати один з кількох варіантів конкретного правомірного рішення. Водночас, повноваження державних органів не є дискреційними, коли є лише один правомірний та законно обґрунтований варіант поведінки суб`єкта владних повноважень. Тобто, у разі настання визначених законодавством умов відповідач зобов`язаний вчинити конкретні дії і, якщо він їх не вчиняє, його можна зобов`язати до цього в судовому порядку.
Тобто дискреційне повноваження може полягати у виборі діяти, чи не діяти, а якщо діяти, то у виборі варіанту рішення чи дії серед варіантів, що прямо або опосередковано закріплені у законі. Важливою ознакою такого вибору є те, що він здійснюється без необхідності узгодження варіанту вибору будь-ким.
Виходячи зі змісту положень  КАС України  щодо компетенції адміністративного суду, останній не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесені до компетенції цього органу державної влади.
Оскільки в силу положень Закону України “Про місцеве самоврядування в Україні” та Земельного кодексу України передбачений порядок затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства, суд вважає, що Троїцька селищна рада Троїцького району Луганської області має виключну компетенцію у прийнятті рішення по вказаному питанню. 
Отже, зазначене питання віднесено до дискреційних повноважень селищної ради.
З урахуванням викладеного, суд погоджує висновок суду першої інстанції про зобов`язання відповідача повторно вирішити питання щодо передачі за зверненням ОСОБА_1 у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, площею 2,0000 га, кадастровий номер 4425481000:05:001:0027, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.
Враховуючи викладене, суд погоджується з висновком суду першої інстанції про часткове задоволення позовних вимог.
Статтею 242 Кодексу адміністративного судочинства України  передбачено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
За приписами пункту 1 частини 1 статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвали судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.
Оскільки судом першої інстанції в межах доводів апеляційних скарг правильно встановлені обставини справи, судове рішення є обґрунтованим, ухваленим з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційних скарг не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстав для задоволення апеляційних  скарг та скасування  рішення суду першої інстанції не вбачається.
Керуючись статтями 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

                                                    ПОСТАНОВИВ:

Апеляційні скарги ОСОБА_1 , Троїцької селищної ради Троїцького району Луганської області  на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 18 червня 2021 року у справі  № 360/1932/21 – залишити без задоволення. 
Рішення Луганського окружного адміністративного суду від 18 червня 2021 року у справі  № 360/1932/21 – залишити без змін. 
Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її прийняття  01 листопада 2021 року.
Касаційна скарга  на судове рішення подається протягом тридцяти днів до Верховного Суду з дня складання повного судового рішення в порядку, визначеному ст. 328 КАС України.
Повне судове рішення складено 01 листопада  2021 року.

Головуючий суддя                                                                                   І.Д. Компанієць

Судді                                                                                             Т.Г. Гаврищук

                                                                                                                     А.В. Гайдар