ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 листопада 2021 року	Львів	Справа № 300/901/21 пров. № А/857/15272/21	

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:
судді-доповідача -                                         Коваля Р. Й.
суддів -                                                           Гудима Л. Я.
                                                                       Святецького В. В.
розглянувши у письмовому провадженні у м. Львові апеляційну скаргу Управління  соціального захисту населення Калуської міської ради на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 18 травня 2021 року (прийняте у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у м. Івано-Франківську суддею Шумеєм М. В.) у справі № 300/901/21 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Калуської міської ради про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання до вчинення дій, 

                                                           ВСТАНОВИВ:

04 березня 2021 року ОСОБА_2 звернувся до суду з адміністративним позовом до Управління соціальної захисту населення Калуської міської ради, в якому просив:
-          визнати протиправною бездіяльність Управління соціальної захисту населення Калуської міської ради, що полягає у відмові нарахувати та виплатити позивачу щорічної разової грошової допомоги до 5 травня за 2020 рік у розмірі, передбаченому ч.5 ст.12 Закону України « Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»;
-          зобов`язати Управління соціального захисту населення Калуської міської ради нарахувати та виплатити йому недоплачену грошову допомогу до 5 травня за 2020 рік у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком, з урахуванням попередньо виплаченої суми допомоги;
-          стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на його користь 1000 грн витрат на професійну правничу допомогу.

Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 18 травня 2021 року позов задоволено.

Не погодившись із цим рішенням, його оскаржило Управління соціального захисту населення Калуської міської ради, яке вважає, що суд першої інстанції не взяв до уваги всіх обставин справи, неправильно застосував норми матеріального і процесуального права, а тому просить скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове рішення, яким позов залишити без розгляду.
Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що Управління соціального захисту населення Калуської міської ради не є належним відповідачем, оскільки виплату разової грошової допомоги до 5 травня здійснює Міністерство соціальної політики шляхом перерахування коштів на зазначені цілі структурним підрозділам з питань соціального захисту населення. Також зазначає, що позовні вимоги про здійснення нарахування грошової допомоги є безпідставними, оскільки фінансування здійснюється Міністерством соціальної політики.
Окрім цього, відповідач вважає, що судом першої інстанції необґрунтовано поновлено ОСОБА_2 строк звернення до суду з позовною заявою.

У зв`язку з неявкою в судове засідання осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до вимог частини четвертої статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) не здійснювалося.
Також за приписами частини другої статті 313 КАС України неявка сторін, належним чином повідомлених про час та місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити з таких підстав.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що з прийняттям Конституційним Судом України рішення від 27.02.2020 № 3-р/2020 виплачений позивачу у квітні 2020 році розмір разової грошової допомоги до 5 травня, як учаснику бойових дій, не відповідає вимогам статті 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» та свідчить про порушення його прав на отримання такої допомоги у належному розмірі.

Проте, колегія суддів апеляційного суду вважає, що до таких висновків суд першої інстанції дійшов з порушенням норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.
Право звернення до суду є невід`ємним особистим правом, яке реалізовується особою в порядку, встановленому КАС України. Способом реалізації цього права є звернення зацікавленої особи з позовом до суду. 
У свою чергу, звернення до суду з позовом є підставою для виникнення процесуальних відносин, пов`язаних з вирішенням спору по суті. Звернення до суду і судове провадження повинно здійснюватись у відповідності до вимог чинного законодавства, зокрема, процесуальних норм щодо порядку провадження в адміністративних справах. 

Проте, законодавець встановлює певні обмеження такого права, зокрема, шляхом встановлення строку звернення до адміністративного суду за захистом порушених прав
Так, відповідно до частини першої статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.
Відповідно до частини другої статті 122 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Також суд зазначає, що дотримання строків звернення до адміністративного суду є однією з умов дисциплінування учасників публічно-правових відносин, а інститут строків у адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах та стимулює суд і учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків.
У рішенні від 13 грудня 2011 року № 17-рп/2011 Конституційний Суд України роз`яснив, що обмеження строку звернення до суду шляхом встановлення відповідних процесуальних строків, не впливає на зміст та обсяг конституційного права на судовий захист і доступ до правосуддя.

Як видно з матеріалів справи, щорічну разову грошову допомогу до 5 травня в розмірі 1390 грн ОСОБА_2 , як учасник бойових дій, отримав 08 квітня 2020 року. Проте, до суду ОСОБА_2 звернувся з позовною заявою лише 04 березня 2021 року, а тому визначений частиною другою статті 122 КАС України строк звернення до суду щодо вимог про визнання протиправними дій відповідача щодо виплати позивачу грошової допомоги до 5 травня у 2020 році пропущений. 

Колегія суддів апеляційного суду вважає, що в ухвалі від 17 березня 2021 року про залишення позовної заяви без руху Івано-Франківський окружний адміністративний суд вірно зазначив, що позивач повинен був дізнатись про порушення його прав безпосередньо після проведення Управлінням соціального захисту населення Калуської міської ради виплати допомоги до 05 травня 2020 року, як учаснику бойових дій, у неналежному розмірі.
Згідно із Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» № 540-IX від 30.03.2020 розділ VI «Прикінцеві положення» Кодексу адміністративного судочинства України доповнено пунктом 3.
Відповідно до пункту 3 розділу VI «Прикінцеві положення» КАС України (в редакції 02.04.2020, тобто на час виникнення спірних правовідносин) під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 47, 79, 80, 114, 122, 162, 163, 164, 165, 169, 177, 193, 261, 295, 304, 309, 329, 338, 342, 363 цього Кодексу, а також інші процесуальні строки щодо зміни предмета або підстави позову, збільшення або зменшення розміру позовних вимог, подання доказів, витребування доказів, забезпечення доказів, а також строки звернення до адміністративного суду, подання відзиву та відповіді на відзив, заперечення, пояснень третьої особи щодо позову або відзиву, залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви, пред`явлення зустрічного позову, розгляду адміністративної справи, апеляційного оскарження, розгляду апеляційної скарги, касаційного оскарження, розгляду касаційної скарги, подання заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами продовжуються на строк дії такого карантину.
17 липня 2020 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо перебігу процесуальних строків під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)» від 18 червня 2020 року №731-ІХ, яким внесені зміни, зокрема у пункті 3 розділу VI "Прикінцеві положення" Кодексу адміністративного судочинства України.
Відповідно до пункту 2 Прикінцевих та перехідних положень цього Закону, процесуальні строки, які були продовжені відповідно пункту 3 розділу VI "Прикінцеві положення" Кодексу адміністративного судочинства України в редакції Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)" №540-IX від 30 березня 2020 року, закінчуються через 20 днів після набрання чинності цим Законом. Протягом цього 20-денного строку учасники справи та особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цими кодексами), мають право на продовження процесуальних строків з підстав, встановлених цим Законом.
Згідно з пунктом 3 розділу VI "Прикінцеві положення" КАС України (в редакції Закону №731-IX) під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення.
Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.
Враховуючи наведене, вірними є висновки місцевого суду про те, що шестимісячний строк звернення позивача до суду слід обчислювати з 07.08.2020, як дня закінчення 20-денного строку з дати набрання чинності Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо перебігу процесуальних строків під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)», а не з моменту неправомірної виплати ОСОБА_2 грошової допомоги у розмірі меншому, ніж встановлено законом. 
Таким чином, строк звернення до суду першої інстанції з позовом закінчився, з урахуванням вимог частини 2 статті122 КАС України, 07 лютого 2021 року.
Вищевказаною ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду позивачу було надано десять днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху для звернення до суду із заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду.
ОСОБА_2 звернувся 05 квітня 2021 року з заявою про поновлення строку звернення до суду. У своїй заяві позивач зазначив, що є літньою людиною та має низку хронічних захворювань, а тому входить у групу людей підвищеного ризику. З цих причин він переїхав на проживання у с. Копанки Калуського району Івано-Франківської області, а це, у свою чергу, стало причиною пропуску строку звернення до адміністративного суду, передбаченого статтею 122 КАС України.
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 13 квітня 2021 року про відкриття провадження заяву позивача від 05 квітня 2021 року задоволено, процесуальний строк звернення до суду поновлено.

Колегія суддів зауважує, що виходячи з приписів частини 1 статті 123 КАС України суд першої інстанції мав надати оцінку зазначеним у заяві про поновлення строку причинам пропуску строку, зробити висновок щодо їх поважності, а також, у випадку визнання таких причин неповажними, надати можливість позивачу вказати інші підстави для поновлення строку.

Колегія суддів звертає також увагу на те, що ухвала про відкриття провадження у справі взагалі не містить оцінки доводів заяви позивача про поновлення строку для звернення до адміністративного суду. Фактично судом першої інстанції було поновлено позивачу строк для звернення до адміністративного суду без визнання поважними причин пропуску такого строку, що свідчить про недотримання судом першої інстанції вимог частини 6 статті 121 та пункту 3 частини 1 статті 248 КАС України. Колегія суддів наголошує, що при встановленні можливості визнання поважними причин пропуску строку суд має встановити дійсні обставини, що зумовили таку ситуацію, та належним чином мотивувати своє рішення.

Вивчивши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що позивач, з урахуванням продовження процесуальних строків відповідно до п.3 розділу VI «Прикінцеві положення» КАС України (в редакції 02 квітня 2020 року), мав достатньо часу для того, аби звернутися до суду з позовною заявою у строк, передбачений статті 122 КАС України, оскільки, отримавши у квітні 2020 року разову грошову допомогу до 05 травня 2020 року, ОСОБА_2 міг дізнатися про порушення своїх прав. При цьому він не вказав і не підтвердив відповідними доказами про існування об`єктивно непереборних обставин, що унеможливили своєчасне звернення до суду.

Відповідно до частини п`ятої статті 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 27.05.2020 в справі № 9901/37/20 дійшла висновку, що початок перебігу строку на звернення до суду не може бути пов`язаний з обізнаністю чи необізнаністю позивача про окремі підстави позову, тобто окремі фактичні та/або юридичні обставини, на яких ґрунтується вимога позивача, а розпочинається з часу, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про ухвалення рішення, яке її стосується.
Таким чином, перебіг строку на звернення до адміністративного суду починається від дня виникнення права на адміністративний позов, тобто, коли особа дізналася або могла дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Незнання про порушення через байдужість до своїх прав або небажання дізнатися не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду
Необхідно зауважити, що строки звернення до адміністративного суду з позовом обмежують час, протягом якого такі правовідносини вважаються спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.
Питання ж поважності причин пропуску строку звернення до суду є оціночним та залежить від доказів, якими підтверджуються обставини та підстави такого пропуску.
Оцінюючи поважність підстав несвоєчасного звернення до суду, слід виходити з того, що причина пропуску строку є поважною, якщо вона відповідає одночасно усім таким умовам: 1) це обставина (або кілька обставин), яка безпосередньо унеможливлює або ускладнює можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом або судом строк; 2) це обставина, яка виникла об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк; 3) ця причина виникла протягом строку, який пропущено; 4) ця обставина підтверджується належними і допустимими засобами доказування.

Відповідно до статті 17 Закону України “Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини” суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.
У п. 45 рішення Європейського суду з прав людини “Перез де Рада Каванілес проти Іспанії”, зазначено про те, що процесуальні строки (строки позовної давності) є обов`язковими для дотримання; правила регулювання строків для подання скарги, безумовно, мають на меті забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності; зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці правила будуть застосовані (AFFAIRE PЕREZ DE RADA CAVANILLES c. ESPAGNE № 116/1997/900/1112).
У п. 44 рішення Європейського суду з прав людини “Осман проти Сполученого королівства” та пункті 54 рішення “Круз проти Польщі” зазначено, що реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух (CASO OSMAN CONTRA REINO UNIDO № 23452/94; KREUZ v. POLAND № 28249/95).

Отже, враховуючи те, що позивачем пропущений встановлений законом шестимісячний строк звернення до суду з цим позовом і ним не надано суду належних обґрунтувань та доказів на підтвердження поважності причин пропуску цього строку, суд приходить до висновку про наявність підстав для залишення позовної заяви без розгляду відповідно до вимог статті 123 КАС України.

Частиною першою статті 319 КАС України передбачено, що судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню повністю або частково в апеляційному порядку і позовна заява залишається без розгляду з підстав, встановлених статтею 240 цього Кодексу.

Відповідно до пункту восьмого частини першої статті 240 КАС України суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду, зокрема з підстав, визначених частинами третьою та четвертою статті 123 цього Кодексу.

Згідно з частиною третьою статті 123 КАС України якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

За наведених обставин апеляційний суд дійшов висновку, що судом першої інстанції допущено порушення норм процесуального права, а тому рішення суду підлягає скасуванню, а адміністративний позов - залишенню без розгляду.

Керуючись ст.ст. 123, 229, 240, 271, 272, 286, 310, 315, 319, 321, 322 КАС України, суд

                                                    П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Управління  соціального захисту населення Калуської міської ради задовольнити.
Рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 18 травня 2021 року в адміністративній справі № 300/901/21 скасувати.
Позовну заяву ОСОБА_1 до Управління  соціального захисту населення Калуської міської ради про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання до вчинення дій залишити без розгляду.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС України.

Головуючий суддя	 	Р. Й. Коваль 	
судді	 	Л. Я. Гудим 	
 	 	В. В. Святецький