Номер провадження: 22-ц/813/1361/21 
Номер справи місцевого суду: 521/8492/19
Головуючий у першій інстанції Сегеда О. М.
Доповідач Громік Р. Д.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.11.2021 року                                                                 м. Одеса
Одеський апеляційний суд у складі:
головуючого - Громіка Р.Д.,
суддів - Драгомерецького М.М., Дришлюка А.І.,
за участю секретаря - Гарбуз В.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні за відсутністю учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 12 грудня 2019 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , треті особи: орган опіки та піклування Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради, служба у справах дітей Одеської міської ради про усунення перешкод щодо участі у вихованні та вільному спілкуванні з дитиною,

ВСТАНОВИВ:
1. ОПИСОВА ЧАСТИНА
Короткий зміст позовної заяви.
У травні 2019 року ОСОБА_2 звернувся до суду із зазначеним позовом, уточненим у подальшому, до ОСОБА_1 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог: служба у справах дітей Одеської міської ради, орган опіки та піклування Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 17 липня 2018 року шлюб між ними був розірваний.
Позивач зазначав, що з травня 2018 року шлюбні відносини з відповідачкою були припинені, остання надавала йому можливість зустрічатися з донькою, але тільки в її присутності, проте через деякий час перестала йому давати бачитися з донькою, стала створювати перешкоди у його спілкуванні з дитиною та не дає йому можливості приймати участь у її вихованні. 
Вказував, що спроби добровільно вирішити з відповідачкою питання щодо його участі у вихованні та спілкуванні з донькою залишилися без результату. 
Стверджував, що з цього приводу він звертався до служби у справах дітей з заявою про визначення способу участі батька у спілкуванні та вихованні доньки.
Посилаючись на порушення своїх прав, позивач просив суд зобов`язати ОСОБА_1 не чинити йому перешкоди у вільному спілкуванні, вихованні та побаченні з донькою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визначити йому спосіб участі у спілкуванні та вихованні малолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , шляхом спілкування та виховання під час систематичних зустрічей з донькою з правом забирати дитину зі школи щовівторка та щочетверга та повертати її за місцем проживання не пізніше 20.00 години; систематичних зустрічей з донькою з правом забирати дитину за місцем проживання щосуботи о 09:00 години та повертати за місцем проживання матері дитини щонеділі не пізніше 12:00 години; проведення щорічних відпусток з донькою, в тому числі в будь-яких містах України, у літній період тривалістю не менше 15 календарних днів, на осінніх, зимових, та весінніх канікулах половину часу канікул, в залежності від їх тривалості; святкових днів, з правом проводити із дитиною свята: Новий рік по непарних роках, Різдва по парних роках, Великодня на непарних роках, день народження дитини по парних роках, день народження ОСОБА_2 щорічно, усі державні офіційні свята протягом поточного року - одне свято з ОСОБА_2 , інше - з матір`ю почергово.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.
Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 12 грудня 2019 року позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , треті особи: орган опіки та піклування Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради, служба у справах дітей Одеської міської ради про усунення перешкод щодо участі у вихованні та вільному спілкуванні з дитиною задоволено частково. Визначено способи участі батька ОСОБА_2 у вихованні малолітньої доньки ОСОБА_3 шляхом встановлення перебування дитини з батьком щотижня у вівторок з 18:00 до 20:00 години та у неділю з 17:00 до 18:00 години, у загальнодоступних місцях та у присутності матері, з урахуванням стану здоров`я дитини. Встановлено перебування дитини ОСОБА_3 з батьком ОСОБА_2 щорічно у день народження та святкові дні за попередньою домовленістю батьків. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Короткий зміст та доводи апеляційної скарги. 
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати оскаржуване рішення суду та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовної заяви, посилаючись на порушення судом норм процесуального та матеріального права.
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що:
1)під час зустрічей ОСОБА_2 з дитино була присутня ОСОБА_1 , яку позивач ображав на очах не тільки дитини, а й у присутніх людей, погрожуючи наміром забрати доньку та вивезти її за кордон до країни свого громадянства - Республіки Вірменії; крім того, позивач постійно кричав, вживав ненормативну лексику в сторону ОСОБА_1 .Ю свідком неадекватної поведінки ставала донька;
2)проаналізувавши список солодощів та відповідні чеки, які додано до позовної заяви, вбачається, що жувальні гумки, шоколад заборонені дитині відповідного віку, а тому кому купував позивач солодощі не зрозуміло.

Відзив на апеляційну скаргу.
Відзиви на апеляційну скаргу від учасників справи не надходили.

Сповіщення сторін.
У судове засідання, призначене на 07 жовтня 2021 року, сторони були належним чином сповіщені про дату, час та місце слухання справи.
Відповідно до ст. 372 ЦПК України суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними. Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи. 
Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Відповідно до ч. 7 ст. 268 ЦПК України рішення суду (повне або скорочене) підписується всім складом суду у день його складення і додається до справи.
Суддя-учасник колегії Дришлюк А.І. перебував у відпустці з 18 жовтня по 19 листопада 2021 року включно, що підтверджується довідкою №335д від 22.11.2021р. відділу кадрової роботи та управління персоналом.
Повне судове рішення виготовлено 22 листопада 2021 року.

2. МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА
Позиція апеляційного суду
Заслухавши доповідача, розглянувши матеріали справи і доводи, викладені в апеляційній скарзі, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню за таких підстав.

Мотиви, з яких виходить апеляційний суд, та застосовані норми права
У частині третій статті 3 ЦПК України передбачено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Відповідно до припису ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Згідно ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
За змістом ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотримання норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданням цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог або заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Судом першої інстанції правильно встановлено, що сторони ОСОБА_2 та ОСОБА_1 перебували у шлюбі, зареєстрованому 18 червня 2011 року Другим Приморським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції, актовий запис №156, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб (а.с. 9). 
В період шлюбу у сторін народилася донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає разом з матір`ю та перебуває на її утриманні, що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с. 10).
Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 17 липня 2018 року шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 було розірвано (а.с. 11).
Встановлено, що 09 березня 2019 року ОСОБА_2 зареєстрував шлюб з ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с.24).
З матеріалів справи вбачається, що оскільки батьками малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не було досягнуто згоди про порядок виховання дитини та спілкування з нею, то 19 липня 2019 року органом опіки та піклування Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради було надано висновок про визначення порядку участі ОСОБА_2 у вихованні його доньки, шляхом встановлення перебування дитини з батьком щотижня у вівторок з 18:00 до 20:00 години та у неділю з 17:00 до 18:00 години, у загальнодоступних місцях та у присутності матері, з урахуванням стану здоров`я дитини, а також встановлення перебування дитини з батьком щорічно у день народження та святкові дні за попередньою домовленістю батьків (а.с. 57-59). 
Висновок органу опіки та піклування Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради №1958/01-20 від 19 липня 2019 року сторонами не оскаржувався.
В процесі судового розгляду, з пояснень сторін у справі встановлено, що відносини між сторонами не склалися, між ними існує непорозуміння, у тому числі щодо порядку виховання дитини, участі батька у її вихованні та утриманні, про що зазначено і у висновку №1958/01-20 від 19 липня 2019 року.
Відповідно до довідки відділу адресно-довідкової роботи ГУ ДМС України в Одеській області від 08 червня 2019 року відповідач на час звернення позивача до Малиновського районного суду м. Одеси, а саме на 21 травня 2019 року зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , що відноситься до Малиновського району м. Одеси (а.с. 50).
В судовому засіданні представник позивача стверджував, що відповідач порушує права його довірителя та права їх дитини, оскільки ігнорує рішення органу опіки та піклування Малиновської районної адміністрації та чинить позивачу перешкоди у спілкуванні з донькою.
Свідки ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , допитані в судовому засіданні під присягою, пояснили суду, що відповідач після розірвання шлюбу з позивачем не перешкоджала йому зустрічатися з донькою, але при зустрічах позивач вів себе агресивно, кричав на відповідача та тим самим залякував дитину. 
Відповідно до ст. 19 СК України при розгляді судом справ щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.
Суд першої інстанції правильно вважав, що оскільки наявний в матеріалах справи висновок органу опіки та піклування Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради №1958/01-20 від 19 липня 2019 року на даний час не скасований, то саме цей висновок органу опіки та піклування Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради повинен бути прийнятий судом в якості доказу щодо розв`язання спору між сторонами щодо участі батька дитини у її вихованні.
Статтею 14 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що діти та батьки не повинні розлучатися всупереч їх волі, за винятком випадків, коли таке розлучення необхідне в інтересах дитини і цього вимагає рішення суду, що набрало законної сили.
Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.
Згідно ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків.
Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, піклуватися про стан здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.
Частиною 7 ст. 7 СК України передбачено, що дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
Відповідно до принципу 6 Декларації прав дитини, затвердженої резолюцією 1386 (XIV) Генеральної асамблеї ООН від 20 листопада 1959 року дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, зростати під опікою і під відповідальністю своїх батьків і в усякому разі в атмосфері любові і моральної і матеріальної забезпеченості; малолітня дитини не повинна, окрім тих випадків, коли є виняткові обставини (відсутність самостійного доходу, зловживання спиртними напоями або наркотичними засобами, аморальна поведінка, яка може зашкодити розвиткові дитини), бути розлученою зі своєю матір`ю.
Статтею 3 Конвенції про права дитини, яка набрала чинності для України 27 лютого 1991 року, проголошено, що у всіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
Пунктом 54 рішення Європейського суду з прав людини по справі «Хант проти України» від 7 грудня 2006 року (Заява № 31111/04) зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (див. рішення у Справі Olssonv. Sweden (№ 2) від 27 листопада 1992 року, і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини (див. рішення у справі Johansen v. Norway від 7 серпня 1996 року, п. 78).
Отже, при винесенні рішення суд приймає до уваги тільки інтереси дитини, які переважають над інтересами батьків.
Як правильно встановлено судом першої інстанції, батько дитини, позивач у справі, не ухилявся і не ухиляється від спілкування з донькою, бажає приймати участь у її вихованні, а тому суд першої інстанції правильно вважав, що сторони повинні виконувати встановлений рішенням органу опіки та піклування Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради №1958/01-20 від 19 липня 2019 року порядок участі ОСОБА_2 у вихованні малолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яким встановлено перебування дитини з батьком щотижня у вівторок з 18:00 до 20:00 години та у неділю з 17:00 до 18:00 години, у загальнодоступних місцях та у присутності матері, з урахуванням стану здоров`я дитини та перебування дитини з батьком щорічно у день народження та святкові дні за попередньою домовленістю батьків. 
Відповідно до ст. 158 СК України за заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. Рішення про це орган опіки та піклування постановляє на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення.
Рішення органу опіки та піклування є обов`язковим до виконання. Особа, яка ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, зобов`язана відшкодувати матеріальну та моральну шкоду, завдану тому з батьків, хто проживає окремо від дитини.
Згідно із ст. 159 СК України якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод.
Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування.
За таких обставин, суд першої інстанції вірно вважав, що вимоги позивача щодо усунення перешкод у спілкуванні з дитиною є обґрунтованими, оскільки позивач не мав можливості повноцінно спілкуватися з донькою.
Досліджуючи запропонований позивачем режим побачень з донькою, суд першої інстанції обґрунтовано вважав, що він не відповідає інтересам малолітньої дитини, а фактично задовольняє інтереси позивача.
Тому враховуючи вищевикладене, щодо вирішення питання стосовно тривалості годин спілкування з донькою, суд першої інстанції вмотивовано взяв до уваги її малолітній вік, наявність умов для перебування дитини за місцем проживання батька, тому суд вважає доцільним визначити способи участі батька ОСОБА_2 у вихованні малолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відповідно до рішення органу опіки та піклування Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради №1958/01-20 від 19 липня 2019 року, яке сторонами не оскаржувалося.
За таких обставин, суд першої інстанції, виходячи з інтересів малолітньої дитини, вірно визначив способи участі батька ОСОБА_2 у вихованні малолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відповідно до рішення органу опіки та піклування Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради №1958/01-20 від 19 липня 2019 року, а саме визначити порядок участі ОСОБА_2 у вихованні доньки, шляхом встановлення перебування дитини з батьком щотижня у вівторок з 18:00 до 20:00 години та у неділю з 17:00 до 18:00 години, у загальнодоступних місцях та у присутності матері, з урахуванням стану здоров`я дитини, а також встановлення перебування дитини з батьком щорічно у день народження та святкові дні за попередньою домовленістю батьків.
Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.
Скаржник не довела обставини, на які посилалась як на підставу своєї апеляційної скарги, жодного належного та допустимого доказу на спростування висновків суду першої інстанції не надала.
Твердження скаржника в апеляційній скарзі про те, що судом першої інстанції порушено норми процесуального закону, не є такими, що порушують розгляд справи по суті.
Щодо доводів апеляційної скарги, то колегія суддів звертає увагу, що вони не стосуються предмету вказаного цивільно-правового спору.
Наведені в апеляційній скарзі доводи були предметом дослідження в суді першої інстанції із наданням відповідної правової оцінки всім фактичним обставинам справи, яка ґрунтується на вимогах чинного законодавства, і з якою погоджується суд апеляційної інстанції.
Крім того судова колегія вважає за необхідне зазначити, що Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суді, та відмінності, які існують у держава-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00 § 23, ЄСПЛ від 18 липня 2006 року. Оскаржувані судові рішення відповідають критерію обґрунтованості судового рішення.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги.
Справа розглянута по суті правильно, законних підстав для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції немає.
З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення суду, доводи апеляційної скарги його не спростовують, рішення ухвалено у відповідності до вимог матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, оскаржуване рішення суду залишити без змін. 
Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 12 грудня 2019 року залишити без змін.
Постанова суду набирає законної сили з моменту її прийняття, проте може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повний текст судового рішення складено 22 листопада 2021 року.

Головуючий                                                        Р.Д. Громік

Судді:                                                        М.М. Драгомерецький

                                                               А.І. Дришлюк