КИЇВСЬКИЙ  АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

справа №753/11045/21                                                               головуючий у суді І інстанції: Домарєв О.В.
провадження №33/824/3824/2021                                             головуючий у суді ІІ інстанції: Сушко Л.П.
 
ПОСТАНОВА
Іменем України
 
16 вересня 2021 року                                                                                         м. Київ
 
Київський апеляційний суд у складі судді Сушко Л.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду апеляційну скаргу адвоката Кузьменка Сергія Івановича, який діє в інтересах ОСОБА_1 на постанову Дарницького районного суду міста Києва  від 21 липня 2021 року в адміністративній справі про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,
 
                                                   ВСТАНОВИВ:
 
Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ №221386 21.04.2021 р. 01 год. 10 хв. в м. Київ вул. Вербицього, 18 водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «KIA CEED» д.н.з. НОМЕР_1 з ознаками сп`яніння ( виражене тремтіння пальців рук; звужені зіниці, які реагують на світло; неприродна блідість обличчя). Огляд проводився у встановленому законом порядку у лікаря нарколога за адресою: вул. П. Запорожця, 20. ОСОБА_2 порушив вимоги п. 2.9.а ПДР України, за що відповідальність передбачена ч.1 ст. 130 КУпАП.
Постановою Дарницького районного суду міста Києва  від 10 червня 2021 року указаний вище протокол направлено до Управління патрульної поліції в м. Києві для перевірки вказаних у постанові обставин.  Судом у постанові зазначено, що згідно з протоколом ОСОБА_1 інкримінується порушення п. 2.9а ПДР України, який передбачає відповідальність за керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебування під впливом наркотичних чи токсичних речовин. Проте з медичного висновку, долученого до протоколу, вбачається, що ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду для визначення стану сп`яніння, що регулюється п. 2.5 ПДР України, який ОСОБА_1 не інкримінований.
          Крім того, з матеріалів справи вбачається, що відмова від проходження огляду на стан сп`яніння відбувалась по вул. П. Запорожця, 20 в медичному закладі "Соціотерапія", тобто місцем вчинення адміністративного правопорушення є Дніпровський район м. Києва, однак протокол був направлений до Дарницького районного суду м. Києва. Зазначена обставина також підлягає дослідженню під час дооформлення адміністративних матеріалів. 
Управління патрульної поліції в м. Києві листом від 11.06.2021 повідомило Дарницький районний суд міста Києва про те, що під час складання протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ №221386 21.04.2021 р. було допущену помилку та неправильно вказано пункт ПДР «2.9 (а) ПДР», тому просили суд вважати за вірне п.п. «2.5 ПДР». Відповідно до фабули протоколу про адміністративне правопорушення, гр. ОСОБА_1 було здійснено правопорушення у м. Києві по вул. Вербицького №18, яка територіально відноситься до Дарницького району м. Києва, та зі згоди водія, його було доставлено до лікаря-нарколога  для проходження огляду на стан сп`яніння на вул. П. Запорожця №20. Тобто, правопорушення було скоєно на території Дарницького району м. Києва, а після проходження огляду у лікаря-нарколога відносно ОСОБА_1 було складено протокол про адміністративне правопорушення по вул. П.Запорожця, 20.  Відповідно до ст. 276 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення.
Постановою Дарницького районного суду міста Києва  від 21 липня 2021 року визнано винним  ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 ч. 1 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто у сумі 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.  Стягнуто з   ОСОБА_1 в доход держави судовий збір в розмірі 454,00 гривні.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 під час зупинення за керуванням транспортним засобом з ознаками наркотичного сп`яніння відмовився пройти у встановленому порядку зазначений медичний огляд всупереч вимогам п. 2.5 ПДР України.
Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням, адвокат Кузьменко С.І. в інтересах ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу разом із клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Дарницького районного суду міста Києва  від 21 липня 2021 року з тих підстав, що ОСОБА_1 не був повідомлений про час розгляду справи, а копію постанови отримав лише 02.08.2021 року.
В апеляційній скарзі зазначає, що на нагрудну відеокамеру поліцейського записані лише фрагменти події, що відбувалися на вулиці, а не з моменту зупинення автомобіля. Припинення відеозапису працівником поліції не дає можливості переконатись у правильності дій працівників поліції на відповідність вимогам ст. 266 КУпАП. На сьомому уривку відеофіксації чітко чутно як співробітник поліції зазначає, що ОСОБА_1 проходив огляд на стан сп`яніння в кабінеті нарколога, проте чому в матеріалах справи відсутній акт огляду лікаря-нарколога, невідомо. Також є незрозумілим чому працівники медичного закладу не провели медичний огляд ОСОБА_1 та не відібрали для дослідження біологічного середовища кров чи змиви з поверхні губ, шкірного покриву обличчя і рук. В любому випадку матеріали, додані до протоколу, вказаних даних не містять, доказів подальшої відмови від проходження огляду шляхом його огляду лікарем-наркологом та здачі на лабораторний аналіз біорідини (крові) надано не було. Також зазначав, що працівниками поліції було порушено його право на захист, оскільки він неодноразово наполягав на наданні йому правової допомоги та залучення фахівця в галузі права, однак поліцейськими йому було відмовлено.
Крім того ОСОБА_1 звертає увагу на те, що суд першої інстанції розглянув справу за його відсутності, чим порушив його право на захист. ОСОБА_1 стверджує, що поліцейські не надали йому всіх прав в тому числі право на захист та проігнорували прохання забезпечити йому правову допомогу, залучити адвоката, а протокол склали без присутності 2-ох свідків. Вважає, що поліцейськими, які зупинили автомобіль, належним чином не задокументовано та не доведено належними і допустимими доказами факт: порушення ОСОБА_1 ПДР України.
В протоколі про адміністративне правопорушення серії ААБ № 22138 від 21 квітня 2021 співробітник поліції зазначив, що ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.9.А Правил дорожнього руху, в постанові суду від 21 липня 2021. мотивувальній частині постанови, суддя зазначає, що ОСОБА_3 порушив пункт 2.5 ПДРУкраїни, який зобов`язує водія на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стан алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин. Отже, суд вийшов за межі обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення. Таким чином, працівники поліції повинні були скласти щодо ОСОБА_1 протокол про відмову від проходження огляду на стан сп`яніння, а не з керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння. У силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, усі сумніви щодо поді: порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачиться на її користь, а недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи. Враховуючи наведені докази і аргументи у їх сукупності, ОСОБА_1 вважає, що дана справа підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.
У судовому засіданні суду апеляційної інстанції адвокат Кузьменко С.П. підтримав доводи апеляційної скарги і просив її задовольнити.
Дослідивши  матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд приходить до висновку, що клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження підлягає задоволенню, оскільки в справі відсутні докази про належне повідомлення ОСОБА_1 про розгляд протоколу про адміністративне правопорушення. Після отримання копії оскаржуваної постанови, заявником у передбачений ч. 2 ст. 294 КУпАП строк подано апеляційну скаргу.
Враховуючи зазначене, з метою забезпечення вільного доступу до правосуддя, права на апеляційне оскарження, реалізації положень Європейської Конвенції з прав людини та основоположних свобод, з огляду на викладені обставини суд апеляційної інстанції вважає за необхідне клопотання задовольнити, поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Дарницького районного суду міста Києва  від 21 липня 2021 року, як такий, що пропущений з поважних причин.
Вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши відеозапис з нагрудних камер працівників поліції, обговоривши доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Згідно із  ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Статтею  252 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Постанова суду першої інстанції повністю відповідає зазначеним вище вимогам.
Як убачається з матеріалів справи та судового рішення, при розгляді даної справи суд першої інстанції достатньо повно, об`єктивно та всебічно дослідив наявні у ній письмові матеріали та дійшов правильного висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, і такий висновок, всупереч тверджень апелянта, ґрунтується на наявних у матеріалах справи адміністративної справи доказах.
Частиною 1 статті 130 КУпАП встановлена адміністративна відповідальність не тільки за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або за передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння, а й за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Відповідно до п. 2.5 Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу працівника міліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.
У рішенні по справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати (далі Суд) постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.
Таким чином, ОСОБА_1 реалізував своє право володіти та керувати автомобілем, тим самим погодився нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі згідно з встановленими  нормами закону держави Україна.
Вина  ОСОБА_1   у порушенні п. 2.5 ПДР України, за обставин, викладених у постанові, всупереч доводів апеляційної скарги, підтверджується наявними у справі доказами, а саме, даними, які містяться:
- у протоколі про адміністративне правопорушення серії ААБ ААБ №221386 21.04.2021 р. 01 год. 10 хв. в м. Київ вул. Вербицього, 18 водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «KIA CEED» д.н.з. НОМЕР_1 з ознаками сп`яніння ( виражене тремтіння пальців рук; звужені зіниці, які реагують на світло; неприродна блідість обличчя). Огляд проводився у встановленому законом порядку у лікаря нарколога за адресою: вул. П. Запорожця, 20. ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.9а ПДР України, за що відповідальність передбачена ч.1 ст. 130 КУпАП;
- листом Управління патрульної поліції в м. Києві листом від 11.06.2021, яке повідомило Дарницький районний суд міста Києва про те, що під час складання протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ №221386 21.04.2021 р. було допущену помилку та неправильно вказано пункт ПДР «2.9 (а) ПДР», тому просили суд вважати за вірне п.п. «2.5 ПДР»;
- у висновку щодо результатів медичного огляду ОСОБА_1 , складеного лікарем «Київська міська наркологічна клінічна лікарня «СОЦІОТЕРАПІЯ» 21.04.2021, відповідно до якого ОСОБА_1 відмовився від огляду в повному обсязі;
-  відеозаписами  із нагрудних відеореєстраторів працівників Управління патрульної поліції у м. Києві ДПП, які здійснювали оформлення вчиненого особою, що притягається до адміністративної відповідальності, адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, який кореспондується з фактичними обставинами справи та указує на факт порушення водієм указаних правил ПДР ( а.с.1-3).
Відповідно до постанови КАС ВС у справі №678/991/17 від 15.11.18 року відеозапис із нагрудного відеореєстратора інспектора, яким зафіксовано обставини зупинки автомобіля, є доказом, що може підтверджувати факт вчинення водієм порушення Правил дорожнього руху.
Вказані докази отримані з дотриманням встановленого законом порядку та у передбачений законом спосіб. Відповідно відсутні будь-які сумніви у їх достовірності та істинності.
Найважливішим джерелом доказів у справах про адміністративні правопорушення є протокол про здійснення адміністративного правопорушення. 
Кодекс України про адміністративні правопорушення, а саме - ст. 256 детально регламентує питання, що пов`язані зі складанням протоколу про адміністративне правопорушення. 
Протокол про адміністративне правопорушення та додані до нього матеріали по документуванню адміністративного правопорушення складено відповідно до вимог ст. 256 КУпАП, Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Протокол підписаний особою, яка його склала, ОСОБА_1 було роз`яснено його права, передбачені ст. 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП. 
  ОСОБА_1 підписав указаний протокол. Зазначивши про те, що не згоден зі складеним протоколом, про те, що він не відмовлявся від проходження медичного огляду, не зазначив ( а.с.1) .
Виявлені працівниками поліції 21.04.2021 року у ОСОБА_1 ознаки наркотичного сп`яніння в розумінні п.п. 1,2,3 п. 3 розділу 1 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 09.11.2015 року, є безпосередніми підставами для проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення, а у випадку відмови від проходження огляду - визначають наявність в діях водія ознак складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Відповідно до висновку щодо результатів медичного огляду ОСОБА_1 , складеного лікарем «Київська міська наркологічна клінічна лікарня «СОЦІОТЕРАПІЯ» 21.04.2021, ОСОБА_1 відмовився від огляду в повному обсязі (а.с.2).
Обставини, зазначені в протоколі узгоджуються із дослідженим судом апеляційної інстанції відеозаписом із нагрудної камери (відеореєстратора) поліцейського, на якому відображені події, які відбувалися 21 квітня 2021 року за участю ОСОБА_1 ..
Відеозапис свідчить про дотримання працівником поліції в повному обсязі Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції під час проведення її огляду та вимог ст. 266 КУпАП.
Відеозаписи є одними із об`єктивних доказів в справі про адміністративне правопорушення. На відео, що міститься в матеріалах справи, зафіксовані подія правопорушення. Цей відеозапис суд оцінює в сукупності з іншими дослідженими судом та наведеними в даній постанові доказами, і така сукупність належних та допустимих доказів свідчить про беззаперечну доведеність вини  ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130КУпАП.
 Доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 не відмовлявся від проходження медичного огляду, спростовуються висновком щодо результатів медичного огляду ОСОБА_1 , складеного лікарем «Київська міська наркологічна клінічна лікарня «СОЦІОТЕРАПІЯ» 21.04.2021,  згідно з яким ОСОБА_1 відмовився від огляду в повному обсязі (а.с.2).
У вказаному висновку ОСОБА_1 поставив свій підпис, зазначивши про те, що не згоден з висновком, зауважень проти того, що він не відмовлявся від проходження медичного огляду, як про це зазначено у висновку, не висловив.
У матеріалах справи відсутні докази заперечення ОСОБА_1 факту його відмови від проходження медичного огляду, унаслідок чого його доводи на увагу не заслуговують. 
Відповідно до ч. 2 ст. 266 КУпАП, огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.
Зважаючи на ту обставину, що під час проведення огляду ОСОБА_1 21.04.2021 поліцейськими застосовувались технічні засоби відеозапису, присутність свідків під час огляду не вимагалась.
Крім того, ні протокол про адміністративне правопорушення, ні висновок щодо результатів медичного огляду ОСОБА_1 , ні відеозаписи, наявні в матеріалах справи не містять доказів того, що ОСОБА_1 наполягав на забезпеченні йому правової допомоги, у зв`язку з чим і   у вказаній частині доводи апеляційної скарги на увагу не заслуговують.
Як убачається із листа   Управління патрульної поліції в м. Києві листом від 11.06.2021, то під час складання протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ №221386 21.04.2021 р. було допущену помилку та неправильно вказано пункт ПДР «2.9 (а) ПДР», за вірне просили суд вважати п.п. «2.5 ПДР».
Викладене узгоджується із відомостями, зазначеними лікарем-наркологом у висновку щодо результатів медичного огляду ОСОБА_1 , складеного лікарем «Київська міська наркологічна клінічна лікарня «СОЦІОТЕРАПІЯ» 21.04.2021.
З огляду на викладене, посилання ОСОБА_1 про те, що суд вийшов за межі  обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення, також на увагу не заслуговують.
Таким чином, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що судом першої інстанції було прийнято законне і обґрунтоване рішення щодо вини  ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, з наведенням обґрунтованої мотивації прийнятого рішення.
При цьому суд враховує, що у своїх рішеннях «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18.01.1978 року, «Коробов проти України» від 21.10.2011 року, ЄСПЛ звертає увагу, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом», така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків. 
Переконливих доводів, які б безумовно спростовували висновки суду в постанові і були підставами для її скасування та закриття провадження в справі у зв`язку з відсутністю в діях  ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, апелянтом не наведено і при розгляді апеляційної скарги не встановлено.
Таким чином, суд апеляційної інстанції вважає, що обраний судом першої інстанції вид адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17000,00 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, відповідає обставинам справи, вимогам ст.ст.  23, 33 КУпАП, крім того санкцією ч. 1 ст. 130 КУпАП не передбачено альтернативних видів стягнення.
Враховуючи наведене, апеляційний суд приходить до висновку про те, що постанова Дарницького районного суду міста Києва  від 21 липня 2021 року є законною та обґрунтованою, а тому апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає залишенню без задоволення.
Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд,
 
                                                   ПОСТАНОВИВ:
 
Клопотання адвоката Кузьменка Сергія Івановича, який діє в інтересах ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Дарницького районного суду міста Києва  від 21 липня 2021 року задовольнити.
Поновити ОСОБА_1   строк на апеляційне оскарження постанови Дарницького районного суду міста Києва  від 21 липня 2021 року.
Апеляційну скаргу Кузьменка Сергія Івановича, який діє в інтересах ОСОБА_1   залишити без задоволення.
Постанову Дарницького районного суду міста Києва  від 21 липня 2021 року щодо притягнення ОСОБА_1   до адміністративної відповідальності на підставі ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.
 
Суддя Київського апеляційного суду                                                            Л.П. Сушко