СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 листопада 2021 року                                    м. Харків                        Справа № 922/1820/21  

Колегія суддів у складі:
головуючий суддя Россолов В.В., суддя Гетьман Р.А., суддя Шутенко І.А.,
за участю секретаря судового засідання Беккер Т.М.,
за участю представника:
фізичної особи-підприємця Чепурної Олени Володимирівни -Черненко О.А., ордер серія АХ №1065309 від 17.11.2021, посвідчення № 1937 від 24.06.2015;

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Державного підприємства "Дослідне господарство "Гонтарівка" Інституту тваринництва Національної академії аграрних наук України" (вх. № 2718 Х/2) на рішення Господарського суду Харківської області від 03 серпня 2021 року у справі №922/1820/21 (прийняте у приміщенні Господарського суду Харківської області суддею Лавренюк Т.А., повний текст рішення складено 10 серпня 2021 року) 
за позовом Державного підприємства "Дослідне господарство "Гонтарівка" Інституту тваринництва Національної академії аграрних наук України", с. Гонтарівка, Вовчанський район, Харківська область,
до фізичної особи-підприємця Чепурної Олени Володимирівни, м. Харків,
про стягнення 705 400,00 грн,-

ВСТАНОВИЛА:

Державне підприємство "Дослідне господарство "Гонтарівка" Інституту тваринництва Національної академії аграрних наук України" звернулось до Господарського суду Харківської області з позовною заявою до фізичної особи-підприємця Чепурної Олени Володимирівни про стягнення безпідставно набутих грошових коштів в розмірі 705400,00 грн.
Позовні вимоги позивач обґрунтовує помилковим перерахуванням грошових коштів в сумі 724 000,00 грн на розрахунковий рахунок відповідача, оскільки, не зважаючи на те, що між позивачем та відповідачем велись перемовини щодо можливості ведення спільної господарської діяльності, на сьогоднішній день жодних домовленостей між сторонами досягнуто не було, жодних угод у письмовому вигляді не укладалось, товар не поставлявся та не передавався, жодних послуг не надавалось. В якості правової підстави, позивач посилається на ст.ст.1212, 1214 Цивільного кодексу України.
Рішенням Господарського суду Харківської області від 03.08.2021 у справі №922/1820/21 в задоволенні позову відмовлено повністю.
Задовольняючи позовні вимоги місцевий господарський суд дійшов висновку про підтвердження матеріалами справи існування між сторонами договірних правовідносин з виконання робіт на підставі угоди від 22.05.2016, а виставлені відповідачем рахунки, враховуючи їх прийняття позивачем, оплату по цих рахунках, підписання позивачем актів здачі-приймання робіт (надання послуг) є правовою підставою для отримання відповідачем коштів за вказаним договором, дії сторін засвідчують їх волю до настання відповідних правових наслідків.
Державне підприємство "Дослідне господарство "Гонтарівка" Інституту тваринництва Національної академії аграрних наук України" з рішенням суду першої інстанції не погодилось та звернулось до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Харківської області від 03.08.2021 у справі №922/1820/21 та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити в повному обсязі вимоги позивача до фізичної особи-підприємця Чепурної Олени Володимирівни про повернення помилково сплачених грошових коштів у розмірі 705 400,00 грн.
В обґрунтуванні апеляційної скарги вказує про помилковість висновку суду щодо укладення між сторонами договору що:
-у договорі від 22.05.2016, на який посилається відповідач у відзиві на позов, за явними ознаками підпис виконано не директором Шпортяк А.В., а іншою особою, що свідчить про підроблення договору та викликає сумнів з приводу його достовірності. У зв`язку з чим вказує про незаконну відмову суду у задоволенні клопотання про призначення у справі судової почеркознавчої експертизи для з`ясування питання дійсності проставлення підпису від імені директора Державного підприємства "Дослідне господарство "Гонтарівка" Інституту тваринництва Національної академії аграрних наук України" Шпортяк А.В. у договорі б/н від 22.05.2016;
-у реєстрі договорів Державного підприємства "Дослідне господарство "Гонтарівка" Інституту тваринництва Національної академії аграрних наук України" за 2016 рік цей договір не обліковується;
-надані відповідачем акти здачі-приймання робіт (надання послуг) за 2019 рік директор Державного підприємства "Дослідне господарство "Гонтарівка" Інституту тваринництва Національної академії аграрних наук України" Заярний А.Л. не підписував та печатки підприємства не ставив, а тому є підстави вважати, що підпис директора  Заярного А.Л. на вказаних актах нанесені не приладами письма, а виготовлені шляхом нанесення відбитків факсиміле. У зв`язку з чим вказує про незаконну відмову суду у задоволенні клопотання про призначення у справі судової експертизи матеріалів документів для встановлення дійсності виконання підпису від імені директора Державного підприємства "Дослідне господарство "Гонтарівка" Інституту тваринництва Національної академії аграрних наук України" Заярного А.Л. у Актах здачі-прийняття робіт (надання-послуг) за 2019 рік (за виключенням Акту №4-00000021 здачі –прийняття робіт (надання послуг) від 30.09.2019 на суму 16800,99 грн) приладами письма чи їх виготовлення шляхом нанесення відбитків факсиміле.
Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 18.10.2021 у справі №922/1820/21 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Державного підприємства "Дослідне господарство "Гонтарівка" Інституту тваринництва Національної академії аграрних наук України" на рішення Господарського суду Харківської області від 03.08.2021 у справі №922/1820/21; призначено справу до розгляду на 17.11.2021 о 10:30 годині у приміщенні Східного апеляційного господарського суду за адресою: 61058, місто Харків, проспект Незалежності, 13, 1-й поверх, в залі засідань №132; учасникам справи встановлено строк - 15 днів з дня вручення даної ухвали, протягом якого вони мають право подати відзиви на апеляційну скаргу, які повинні відповідати вимогам ч.2 статті 263 Господарського процесуального кодексу України, а також докази надсилання (надання) копій відзиву та доданих до нього документів апелянтові.
17.11.2021 від фізичної особи-підприємця Чепурної Олени Володимирівни надійшов відзив на апеляційну скаргу (вх.№13329), в якому відповідач просить суд апеляційну скаргу Державного підприємства "Дослідне господарство "Гонтарівка" Інституту тваринництва Національної академії аграрних наук України" залишити без задоволення, а рішення Господарського суду Харківської області від 03 серпня 2021 року у справі №922/1820/21 залишити без змін.

У судове засідання, яке відбулось 17.11.2021, з`явився представник відповідача.

На початку судового засідання колегія суддів встановила надходження від Державного підприємства "Дослідне господарство "Гонтарівка" Інституту тваринництва Національної академії аграрних наук України" клопотання про призначення у справі судової експертизи матеріалів документів (вх.№10215), на розгляд якої поставити питання "чи виготовлений договір б/н від 22.05.2016 тоді, коли він датований? Якщо ні, то коли (в який період) був виготовлений договір б/н від 22.05.2016 та його складові фрагменти-друкований текст, відбитки печаток, підписи осіб? Чи нанесені відтиски печаток у той час, яким датований вказаний документ?".
Відповідно до статті 99 Господарського процесуального кодексу України  суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи призначає експертизу у справі  за сукупності таких умов:
1)для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо.
2)жодною стороною не наданий висновок експерта з цих самих питань або висновки експертів, надані сторонами, викликають обґрунтовані сумніви щодо їх правильності, або за клопотанням учасника справи, мотивованим неможливістю надати експертний висновок у строки, встановлені для подання доказів, з причин, визнаних судом поважними, зокрема через неможливість отримання необхідних для проведення експертизи матеріалів.
Зі змісту вказаної норми випливає, що судова експертиза призначається лише у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення фактичних даних, що входять до предмета доказування, тобто у разі, коли висновок експерта не можуть замінити інші засоби доказування.
Якщо суд з метою встановлення обставини, приймає рішення про необхідність проведення експертизи, тобто така експертиза встановлює, уточнює або підтверджує обставини в рамках предмету спору.
Колегія суддів зазначає, що подане позивачем клопотання спрямоване на з`ясування обставини підписання договору та проставлення на ньому печатки товариству 22.05.2016.
Втім варто зазначити, що згідно зі статтею 638 Цивільного кодексу України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.
Відповідно до ч.2 статті 639 Цивільного кодексу України якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми.
За змістом ч.1 статті 640 Цивільного кодексу України договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції.
Приписами з ч.2 статті 644 Цивільного кодексу України визначено, що якщо пропозицію укласти договір, в якій не вказаний строк для відповіді, зроблено у письмовій формі, договір є укладеним, коли особа, яка зробила пропозицію, одержала відповідь протягом строку, встановленого актом цивільного законодавства, а якщо цей строк не встановлений, - протягом нормально необхідного для цього часу.
У ч.1 статті 647 Цивільного кодексу України визначено, що договір є укладеним у місці проживання фізичної особи або за місцезнаходженням юридичної особи, яка зробила пропозицію укласти договір, якщо інше не встановлено договором.
Згідно зі статтею 207 Цивільного кодексу України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
За вимогами ч.1 статті 208 Цивільного кодексу України у письмовій формі належить вчиняти: правочини між фізичною та юридичною особою, крім правочинів, передбачених частиною першою статті 206 цього Кодексу.
Положення частини 2 статті 207 Цивільного кодексу України визначено, що правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства.
З аналізу вищенаведених норм випливає, що учасники цивільного обороту можуть на власний розсуд врегулювати, чи співпадає момент укладення договору з моментом його підписання.
Слід відзначити, що дата підписання договору сторонами і момент його укладення можуть не збігатися, наприклад у випадку підписання договору кожною із сторін у різний час.
Таким чином, обставина проставлення уповноваженою особою позивача підпису та печатки товариства на договорі не 22.05.2016, беззаперечно не свідчить про непідписання договору з боку Державного підприємства "Дослідне господарство "Гонтарівка" Інституту тваринництва Національної академії аграрних наук України".
При цьому колегія суддів враховує наявність печатки товариства Державного підприємства "Дослідне господарство "Гонтарівка" Інституту тваринництва Національної академії аграрних наук України" на договорі від 22.05.2016. 
Слід зазначити, що печатка юридичної особи відноситься до даних, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні відповідних правовідносин, а тому, враховуючи наявність відбитку печатки позивача на цих документах, суд дійшов висновку, що позивач має нести відповідальність за законність використання його печатки, зокрема, при нанесенні її відбитків на договорах, актах, розрахункових документах. 
Доказів її загублення, викрадення або в інший спосіб вибуття з володіння позивача або використання її іншою особою позивачем суду не надано, у зв`язку з чим суд дійшов висновку про відсутність підстав вважати, що печатка підприємства використовувалася проти волі позивача.
З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції зазначає про відсутність при розгляді даного спору потреби  у спеціальних знаннях для встановлення обставини підписання договору б/н від 22.05.2016 уповноваженою особою Державного підприємства "Дослідне господарство "Гонтарівка" Інституту тваринництва Національної академії аграрних наук України", у зв`язку з чим відмовляє в задоволенні вищезазначеного клопотання.

Одночасно суд апеляційної інстанції встановив надходження від Державного підприємства "Дослідне господарство "Гонтарівка" Інституту тваринництва Національної академії аграрних наук України" клопотання про призначення у справі судової почеркознавчої експертизи (вх.№10216), на розгляд якої поставити питання "чи виконаний підпис від імені директора ДП "ДГ "Гонтарівка" ІТНААН" Шпортяк А.В. у договір б/н від 22.05.2016 (укладений з ФОП Чепурною О.В.) тією особою, від імені якої він зазначений, чи іншою особою?".
Суд апеляційної враховує, що заявником не надано доказів заперечення колишнім директором ДП "ДГ "Гонтарівка" ІТНААН" Шпортяком А.В. факту підписання даного правочину.
При цьому колегія суддів враховує наявність печатки товариства Державного підприємства "Дослідне господарство "Гонтарівка" Інституту тваринництва Національної академії аграрних наук України" на договорі від 22.05.2016. 
Слід зазначити, що печатка юридичної особи відноситься до даних, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні відповідних правовідносин, а тому, враховуючи наявність відбитку печатки позивача на цих документах, суд дійшов висновку, що позивач має нести відповідальність за законність використання його печатки, зокрема, при нанесенні її відбитків на договорах, актах, розрахункових документах. 
Доказів її загублення, викрадення або в інший спосіб вибуття з володіння позивача або використання її іншою особою позивачем суду не надано, у зв`язку з чим суд дійшов висновку про відсутність підстав вважати, що печатка підприємства використовувалася проти волі позивача.
З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції зазначає про відсутність при розгляді даного спору потреби у спеціальних знаннях для встановлення обставини підписання договору б/н від 22.05.2016 уповноваженою особою Державного підприємства "Дослідне господарство "Гонтарівка" Інституту тваринництва Національної академії аграрних наук України", у зв`язку з чим відмовляє в задоволенні вищезазначеного клопотання.

Окрім цього 26.10.2021 від Державного підприємства "Дослідне господарство "Гонтарівка" Інституту тваринництва Національної академії аграрних наук України" надійшло клопотання про зупинення провадження у даній справі до набрання законної сили рішенням у справі № 922/2923/21 за позовом Державного підприємства "Дослідне господарство "Гонтарівка" Інституту тваринництва Національної академії аграрних наук України" до фізичної особи-підприємця Чепурної Олени Володимирівни про визнання договору б/н від 22.05.2016 недійсним (вх.№12260).
В обґрунтуванні апеляційної скарги вказує про необхідність зупинення провадження у даній справі, оскільки в межах справи №922/2923/21 за позовом Державного підприємства "Дослідне господарство "Гонтарівка" Інституту тваринництва Національної академії аграрних наук України" до фізичної особи-підприємця Чепурної Олени Володимирівни вирішується питання дійсності договору б/н від 22.05.2016, що має вирішальне значення для розгляду даного спору. 
Порядок та умови зупинення провадження у справі врегульовано нормами статті 227 Господарського процесуального кодексу України в яких наведено вичерпний перелік підстав, за яких суд, відповідно, зобов`язаний та має право зупинити провадження у справі.
За змістом п. 5 ч. 1 статті 227 Господарського процесуального кодексу України  суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у випадку об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.
У разі застосування наведеної правової норми за вимогами статті 234 Господарського процесуального кодексу України у мотивувальній частині ухвали повинно бути зазначено, зокрема, обґрунтування висновків, яких дійшов суд при постановленні ухвали.
Метою зупинення провадження у справі до розгляду іншої справи є виявлення обставин, підстав, фактів тощо, які не можуть бути з`ясовані та встановлені у цьому процесі, проте які мають значення для справи, провадження у якій зупинено.
Для вирішення питання про зупинення провадження у справі господарський суд у кожному випадку повинен з`ясовувати чим обумовлюється неможливість розгляду справи.
Для вирішення питання про зупинення провадження у справі господарський суд у кожному конкретному випадку зобов`язаний з`ясовувати: 1) як саме справа, яка розглядається господарським судом, пов`язана зі справою, що розглядається іншим судом; 2) чим обумовлена неможливість розгляду справи.
Аналогічну правову позицію виклав Верховний Суд у постановах від 10.09.2019 у справі № 922/1962/17, від 17.12.2019 року у справі № 917/131/19, від 15.05.2019 у справі № 904/3935/19, від 23.01.2020 у справі № 917/130/19.
Необґрунтоване зупинення провадження у справі призводить до затягування строків її розгляду і перебування в стані невизначеності учасників процесу, що свідчить про порушення положень ч.1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, що покладає на національні суди обов`язок здійснити швидкий та ефективний розгляд справ упродовж розумного строку.
Виходячи з аналізу положень статті 2 Господарського процесуального кодексу України, на господарське судочинство покладено обов`язок забезпечення розумності строків розгляду справ, а на сторони - неприпустимість зловживання процесуальними правами. 
Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінку сторін, предмет спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч.1 ст. 6 Конвенції (рішення ЄСПЛ від 27.04.2000 у справі "Фрідлендер проти Франції", рішення ЄСПЛ від 08.11.2005 у справі "Смірнова проти України"). Роль національних судів полягає у швидкому та ефективному розгляді справ (рішення ЄСПЛ від 30.11.2006 у справі "Красношапка проти України").
Аналогічний за змістом правовий висновок викладено в постановах Верховного Суду від 25.05.2018 у справі № 910/31771/18, від 02.06.2020 у справі № 910/6674/19.
Самі лише посилання суду на можливість встановлення певних обставин в іншій справі, що можуть мати значення для розгляду цієї справи, не є підставою для зупинення провадження у даній справі. Як встановлюють приписи процесуального закону, провадження у справі зупиняється на підставі п. 5 ч. 1  ст. 227 Господарського процесуального кодексу України  лише за умови об`єктивної неможливості розгляду певної справи до вирішення іншої справи. Однак, таке зупинення не є можливим, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.
Неможливість розгляду даної справи до вирішення справи іншим судом полягає в тому, що обставини, які розглядаються іншим судом, не можуть бути встановлені господарським судом самостійно у даній справі. Йдеться про те, що господарський суд не може розглянути певну справу через: обмеженість своєї юрисдикції щодо конкретної справи внаслідок її непідвідомчості; обмеженість предметом позову; неможливість розгляду тотожної справи у зв`язку з певною черговістю розгляду вимог тощо.
Як вбачається, предметом позову у справі №922/2923/21 є визнання недійсним договору б/н від 22.05.2016.
Втім колегія суддів враховує можливість самостійного дослідження судом обставини дійсності даного правочину. При цьому в рамках даної справи позивачем заявлено доводи щодо його недійсності, які будуть враховані судом апеляційної інстанції при розгляді спору по суті з наданням їх належної правової оцінки.
Ураховуючи вищезазначене колегія суддів дійшла висновку про відмову в задоволенні клопотання Державного підприємства "Дослідне господарство "Гонтарівка" Інституту тваринництва Національної академії аграрних наук України" про зупинення провадження у даній справі до набрання законної сили рішенням у справі № 922/2923/21.

Проаналізувавши матеріали справи колегія суддів встановила такі обставини спору.
Державним підприємством "Дослідне господарство "Гонтарівка" Інституту тваринництва Національної академії аграрних наук України" (позивач)  за платіжними дорученнями № 455 від 17.01.2019 на суму 45 300,00 грн, № 457 від 18.01.2019 на суму 50 800,00 грн, № 7 від 02.04.2019 на суму 20 100,00 грн, № 9 від 02.04.2019 на суму 36 700,00 грн., № 52 від 02.04.2019 на суму 42 900,00 грн, № 4 від 17.07.2019 на суму 31 000,00 грн, № 9 від 18.07.2019 на суму 42 000,00 грн., № 98 від 22.07.2019 на суму 26 800,00 грн, № 117 від 23.09.2019 на суму 15 200,00 грн, № 118 від 23.09.2019 на суму 15 800,00 грн, № 128 від 24.09.2019 на суму 39 500,00 грн, № 124 від 24.09.2019 на суму 29 400,00 грн, № 20 від 25.10.2019 на суму 99 900,00 грн, № 173 від 12.12.2019 на суму 110 000,00 грн, № 206 від 27.12.2019 на суму 100 000,00 грн перераховано на рахунок відповідача - фізичної особи-підприємця Чепурної Олени Володимирівни грошові кошти, з призначенням платежу – оплата за ремонт.
В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначив, що оплату на спірну суму було здійснено помилково, оскільки між позивачем та відповідачем жодних угод у письмовому вигляді не укладалось, товар не поставлявся та не передавався, жодних послуг не надавалось.
Позивач 15.03.2021 звернувся на адресу відповідача з вимогою про повернення помилково сплачених грошових коштів в розмірі 705 400,00 грн у семиденний строк з дня отримання даної вимоги, яка відповідачем залишена без відповіді та задоволення.
Вважаючи, що його права порушені, позивач заявив вимогу про повернення помилково перерахованих ним грошових коштів у розмірі 705 400,00 грн шляхом стягнення їх з відповідача у судовому порядку на підставі статті 1212 Цивільного кодексу України.
За позицією відповідача, відповідне перерахування коштів позивачем відбулось в якості виконання укладеного між ним та позивачем договору, відповідно до умов якого відповідач протягом 2019 року надавав позивачу послуги по ремонту вузлів та агрегатів техніки на загальну суму 722 200,00 грн. Як зазначає відповідач, систематичність грошових переказів (16 разів) з урахуванням призначень платежів протирічить твердженню про помилковість перерахування грошових коштів та унеможливлює вважати їх помилковими.

Надаючи правову кваліфікацію спірним правовідносинам колегія суддів зазначає про таке.
Відповідно до статті 1212 Цивільного кодексу України, на яку посилається позивач як на підставу заявлених вимог визначено, що особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.
Положення глави 83 Цивільного кодексу України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події (ч.2 статті 1212 Цивільного кодексу України).
Аналіз статті 1212 Цивільного кодексу України дає підстави для висновку, що передбачений нею вид позадоговірних зобов`язань виникає за таких умов: 1) набуття особою майна або його збереження за рахунок іншої особи; 2) відсутність для цього правових підстав або якщо вони відпали.
Відсутність правової підстави - це такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення i його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином.
Крім того згідно з п.3 ч.3 статті 1212 Цивільного кодексу України положення цієї глави застосовуються також до вимог про повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні. Однак необхідною умовою для цього є відсутність або відпадіння достатньої правової підстави.
Отже, для виникнення зобов`язання, передбаченого статтею 1212 Цивільного кодексу України, важливим є сам факт безпідставного набуття або збереження, а не конкретна підстава, за якої це відбулося.
Тобто у разі, коли поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна, стаття 1212 Цивільного кодексу України може бути застосована тільки після того, якщо така правова підстава в установленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена, припинена, або була відсутня взагалі.
Таким чином, вирішення питання про стягнення безпідставно набутих коштів залежить від висновків про наявність/відсутність між сторонами договірних правовідносин, на підставі яких здійснено відповідне перерахування заявлених до стягнення коштів.
В той же час колегія суддів приймає до увагу наданий відповідачем договір від 22.05.2016, укладений між позивачем та відповідачем, відповідно до умов якого позивач доручив, а відповідач прийняв на себе виконання робіт по ремонту вузлів та агрегатів до авто- та сільськогосподарської техніки. 
За умовами п.1.3 договору робота вважається виконаною після підписання акту здачі-приймання робіт (наданих послуг) позивачем або уповноваженим ним представником (за законом чи згідно довіреності).
В матеріалах справи містяться акти здачі-приймання робіт (надання послуг), відповідно до яких відповідач надав позивачу послуги по ремонту вузлів та агрегатів техніки (вантажні автомобілі, сільськогосподарська техніка, тощо), які підписані з боку позивача без будь-яких зауважень та заперечень.
Відповідно до наданих позивачем до позову платіжних документів вбачається, що перерахування коштів відповідачу здійснено за платіжними дорученнями з конкретним призначенням платежів – оплата за ремонт та з вказівкою на конкретні рахунки, наявні в матеріалах справи. 

За позицією апелянта, договір від 22.05.2016 позивачем не підписувався, що свідчить про підроблення договору та викликає сумнів з приводу його достовірності.
Суд не приймає заперечення позивача та вважає їх безпідставними, оскільки підписання правочину директором позивача підтверджується наявністю на спірному договорі відтисків печаток позивача як юридичної особи.
Варто зазначити, що печатка юридичної особи відноситься до даних, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні відповідних правовідносин, а тому, враховуючи наявність відбитку печатки позивача на цих документах, суд дійшов висновку, що позивач має нести відповідальність за законність використання його печатки, зокрема, при нанесенні її відбитків на договорах, актах, розрахункових документах. Доказів її загублення, викрадення або в інший спосіб вибуття з володіння позивача або використання її іншою особою позивачем суду не надано, у зв`язку з чим суд дійшов висновку про відсутність підстав вважати, що печатка підприємства використовувалася проти волі позивача.
За відповідних обставин колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду щодо відсутності правових підстав для призначення у даній справі за клопотанням позивача (вх.№14159) судової почеркознавчої експертизи для з`ясування питання дійсності проставлення підпису від імені директора Державного підприємства "Дослідне господарство "Гонтарівка" Інституту тваринництва Національної академії аграрних наук України" Шпортяк А.В. у договорі б/н від 22.05.2016.
Крім того, суд зазначає, що в матеріалах справи наявні докази, що підтверджують вчинення позивачем дій, спрямованих на виконання оспорюваного договору та його схвалення, а саме: шляхом підписання актів здачі-приймання робіт (надання послуг), виконаних відповідачем та перерахування на рахунок відповідача грошових коштів з посиланням на рахунки, що були виставлені позивачу. 
Суд звертає увагу, що призначення платежу у платіжних дорученнях, а саме: порядковий номер та дати рахунку-фактури, види проведених ремонтних робіт та моделі сільськогосподарської техніки повністю співпадають з даними, зазначеними в актах здачі-приймання робіт (наданих послуг).
У відповіді на відзив на позовну заяву Державне підприємство "Дослідне господарство "Гонтарівка" Інституту тваринництва Національної академії аграрних наук України" (Том 1, а.с.139) підтвердило підписання директором підприємства Акту №4-00000021 здачі –прийняття робіт (надання-послуг) від 30.09.2019 на суму 16800,00 грн.
У даному Акті чітко визначено 1) сторін підписантів: Державного підприємства "Дослідне господарство "Гонтарівка" Інституту тваринництва Національної академії аграрних наук України", як замовника послуг, фізичної особи-підприємця Чепурної Олени Володимирівни, як виконавця послуг, 2) перелік наданих виконавцем послуг, у вигляді ремонту передачі головної Т-150к, ремонту бортового редуктора Т-150К в зб., обсяг яких відповідає предмету договору від 22.05.2016.
Тобто, самим позивачем підтверджується факт підписання даного акту та його прийняття підприємством в якості підтвердження виконання відповідачем визначеному у ньому переліку робіт.
Слід зазначити, що позивач як не вказує, так і не надає будь-яких доказів існування інших договірних правовідносин між сторонами, предметом яких є виконання фізичною особою-підприємцем Чепурною Оленою Володимирівною ремонтних робіт на об`єктах позивача.

Суд не приймає посилання апелянта на те, що акти здачі-приймання робіт (надання послуг) директором Заярним А.Л. не підписувались, а проставлений підпис виготовлений шляхом нанесення відбитків факсиміле, оскільки відповідно до п.9.6 договору від 22.05.2016 сторони погодили право використання факсимільного відтворення підпису уповноваженої особи позивача та відповідача (за наявності) на всіх документах, що стосуються реалізації цього договору.
Таким чином, сама по собі обставина проставлення підпису директором Державного підприємства "Дослідне господарство "Гонтарівка" Інституту тваринництва Національної академії аграрних наук України" актів здачі-приймання робіт (надання послуг) шляхом використання факсимільного відтворення підпису не свідчить про їх не підписання з боку уповноваженої особи позивача.

За відповідних обставин колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду щодо відсутності правових підстав для призначення у даній справі за клопотанням позивача (вх.№14158) судової експертизи матеріалів документів для встановлення дійсності виконання підпису від імені директора Державного підприємства "Дослідне господарство "Гонтарівка" Інституту тваринництва Національної академії аграрних наук України" Заярного А.Л. у Актах здачі-прийняття робіт (надання-послуг) за 2019 рік (за виключенням Акту №4-00000021 здачі –прийняття робіт (надання послуг) від 30.09.2019 на суму 16800,99 грн) приладами письма чи їх виготовлення шляхом нанесення відбитків факсиміле.

Також в матеріалах справи міститься нотаріально засвідчена заява свідка Пащенко Н.М., яка в період виникнення спірних правовідносин займала на підприємстві позивача посаду головного бухгалтера. Так, свідок підтвердив факт використання директором Заярним А.Л. факсимільного відтворення особистого підпису при підписанні документів, що стосувались господарських взаємовідносин з контрагентами (договорів, угод, актів виконаних робіт, тощо). Як зазначив свідок, оплата рахунків здійснювалась шляхом формування платіжних доручень, для проведення оплати по яким директор Заярний А.Л. особисто накладав свій електронний цифровий підпис.
Даний факт позивачем не спростовано, в матеріалах справи такі докази також відсутні.

З приводу аргументів апелянта щодо відсутності даного договору в реєстрі договорів підприємства колегія суддів зазначає про таке. Система реєстру договорів на підприємстві відноситься до внутрішньої системи документообігу юридичної особи. Належність та контроль ведення даного обліку регулюється лише уповноваженими особами підприємства. Відтак, відсутність у такому обліку певних даних, зокрема щодо існування договору, не є беззаперечним свідченням його неукладеності в цілому.

Вищевикладене в своїй сукупності підтверджує існування між сторонами господарських правовідносин з виконання робіт на підставі укладеного договору від 22.05.2016. Виставлені відповідачем рахунки, враховуючи їх прийняття позивачем, оплату по цих рахунках, підписання позивачем актів здачі-приймання робіт (надання послуг) є правовою підставою для отримання відповідачем коштів за вказаним договором, дії сторін засвідчують їх волю до настання відповідних правових наслідків, а тому їх не може бути стягнуто з відповідача відповідно до положень статті 1212 Цивільного кодексу України як безпідставно набутого майна.

З урахуванням всіх обставин справи в їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку про те, що оскаржуване рішення місцевого господарського суду ухвалено з повним, всебічним та об`єктивним з`ясуванням обставин, які мають значення для справи, а також з правильним застосуванням норм матеріального права та дотриманням норм процесуального права. Наведені в апеляційній скарзі аргументи не можуть бути підставами для скасування або зміни рішення суду першої інстанції, оскільки вони не підтверджуються матеріалами справи та ґрунтуються на неправильному тлумаченні скаржником норм матеріального та процесуального права, тому колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку про залишення без задоволення апеляційної скарги Державного підприємства "Дослідне господарство "Гонтарівка" Інституту тваринництва Національної академії аграрних наук України" та залишення без змін рішення Господарського суду Харківської області від 03 серпня 2021 року у справі №922/1820/21.
В силу приписів статті 129 Господарського процесуального кодексу України, враховуючи, що колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку про відмову в задоволенні апеляційної скарги, судові витрати понесені заявником апеляційної скарги, у зв`язку з переглядом справи в суді апеляційної інстанції, відшкодуванню не підлягають.
Керуючись статтями 129, 269, п.1, ч.1 статті 275, статтями 276, 282, 284 Господарського процесуального кодексу України колегія суддів Східного апеляційного господарського суду,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Державного підприємства "Дослідне господарство "Гонтарівка" Інституту тваринництва Національної академії аграрних наук України" залишити без задоволення.
Рішення Господарського суду Харківської області від 03 серпня 2021 року у справі №922/1820/21 залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів.
Повний текст постанови складено 22 листопада 2021 року. 

Головуючий суддя                                                                    В.В. Россолов

Суддя                                                                                           Р.А. Гетьман  

Суддя                                                                                           І.А. Шутенко