Справа № 742/1757/21 	Головуючий у 1 інстанції Циганко М. О. 	
Провадження № 33/4823/525/21 	  	
Категорія - ч. 1 ст. 130 КУпАП  	  	

П О С Т А Н О В А 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 жовтня 2021 року 	місто Чернігів	

Суддя судової палати в кримінальних справах Чернігівського апеляційного суду Короїд Ю.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Чернігові справу за апеляційною скаргою на постанову Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 06 жовтня 2021 року,  
В С Т А Н О В И В:

Постановою Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 06 жовтня 2021 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000,00 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.
Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 454,00 гривень.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 14.05.2021 року близько 00 год. 20 хв. в м. Прилуки по вул. Гвардійській, керував автомобілем марки «Сіат», н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння. Продувати спеціальний технічний засіб прилад «Драгер» та від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху, зо що передбачено відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Не погодившись із рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову місцевого суду та закрити провадження по справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП. 
В обґрунтування апеляційної скарги вказує, що постанова місцевого суду прийнята з порушенням чинного законодавства України. Вказує на суттєві порушення при складанні протоколу, оскільки йому не було роз`яснено  причину його зупинки, не було запропоновано пройти огляд на місці або ж у лікувальному закладі та не роз`яснено порядок проходження такого огляду, не проведено такий у відповідності до Інструкції на місці. Вказує, що він не заперечував пройти огляд на місці зупинки або у медичному закладі, а матеріали справи не містять відомостей про його відмову у присутності двох свідків, як вимагає ст. 266 КУпАП. Направлення на огляд водія у матеріалах справи відсутнє, наданий суду відеозапис розмови водія з поліцейським не містить повних обставин їх спілкування і водія від моменту зупинки автомобіля до моменту складання протоколу, а також складання самого протоколу, йому не було надано протокол на ознайомлення, подати заперечення, не вручено копію. В ході складання протоколу свідки взагалі були відсутні. Посвідчення водія не вилучалося, водія не було відсторонено від керування транспортним засобом. Запитання поліцейського «продувати Драгер будемо?» та «В лікарню їхати будемо?», при цьому засліплюючи ліхтариком очі, призвело до неправильного розуміння суті запитань. У протоколі також не зазначено від якого огляду водій відмовився, а лише зазначено «продувати прилад Драгер відмовився їхати в лікарню відмовився». 
Таким чином, зазначає, що його вина не доведена належними доказами, оскільки він не перебував у нетверезому стані, та не відмовлявся від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння ні на місці, ні у закладі охорони здоров`я і не вчиняв ніяких дій по ухиленню від проходження огляду. Вважає, що працівником поліції було грубо порушено вимоги Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих не в автоматичному режимі та Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проходження огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції і проведення такого огляду. А проведення огляду з порушенням вважається недійсним.
У судове засідання апелянт не з`явився, будучи повідомлений про час і місце розгляду справи.
Дослідивши матеріали адміністративної справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, суд вважає, що остання не підлягає задоволенню з наступних підстав. 
Адміністративна відповідальність за частиною 1 статті 130 КУпАП настає у разі керування транспортним засобом особою в стані алкогольного сп`яніння, а так само відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння. 
Відповідно до пункту 2.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України за № 1306 від 10 жовтня 2001 року, водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.
Суд першої інстанції, на підставі перевірки та належної оцінки зібраних по справі доказів, дійшов обґрунтованого висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130  КУпАП. 
Вина його підтверджується даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №  471845 (а.с. 2), в якому зазначено про факт відмови від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння шляхом продуття приладу «Драгер» та відмову їхати у лікарню. Такі обставини працівник поліції підтвердив у судовому засіданні суду першої інстанції. А також відеозаписом, на якому зафіксовано водія ОСОБА_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння та його відмову від проходження медичного огляду на стан сп`яніння  на місці або у лікарні, що не суперечить положенням ст. 266 КУпАП. 
Тому інші доводи апелянта щодо порушення нормативних актів при складанні матеріалів, не свідчать про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення – відмови від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, у вчиненні якого його визнано винним.
Європейський суд з прав людини у своєму рішенні у справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, яке, з урахуванням положень статей 8, 9 Конституції України, а також статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», є частиною національного законодавства, зазначив, що будь - яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі держави.
На думку суду апеляційної інстанції, доданий відеозапис, на якому зафіксовано водія ОСОБА_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння та який відповідає «ні» на запитання поліцейського про продування приладу Драгер та пропозицію їхати у лікарню, з огляду на вік особи та обставини, за яких ведеться розмова, у повній мірі засвідчує факт розуміння водієм пропозиції поліцейського та факт його відмови від проходження такого огляду.     
За таких обставин, суд першої інстанції прийшов обґрунтованого висновку  про наявність  в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, з чим погоджується і апеляційний суд, не вбачаючи підстав для задоволення апеляційної скарги. 
Адміністративне стягнення накладене судом з додержанням вимог статті 33 КУпАП, з урахуванням характеру вчиненого правопорушення та особи правопорушника.
За таких обставин, постанова суду відповідає вимогам закону і скасуванню не підлягає.   
Керуючись ст. ст. 23, 33, 293, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,       

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – залишити без задоволення.
Постанову Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 06 жовтня 2021 року, якою притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП – залишити без змін.
Постанова апеляційного суду є остаточною і оскарженню не підлягає.   

Суддя	Ю. М. Короїд