ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа №640/12686/20                                                            Суддя (судді) першої інстанції: Вєкуа Н.Г.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 вересня 2021 року                                                                      м. Київ
Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:
головуючого – судді                                                                      Ключковича В.Ю.,
суддів                                                                                          Беспалова О.О.,
                                                                                                    Парінова А.Б.,
розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу Державної установи «Головний медичний центр Міністерства внутрішніх справ України» на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 08 червня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Центрального госпіталю Міністерства внутрішніх справ України, Центральної медичної військової лікарської комісії Міністерства внутрішніх справ України про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В :

До Окружного адміністративного суду міста Києва надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Центрального госпіталю Міністерства внутрішніх справ України, Центральної медичної військової лікарської комісії Міністерства внутрішніх справ України, в якій позивач просив суд:
- визнати дії посадових осіб Центрального госпіталю МВС України, які виразились в ігноруванні приписів висновку клініко-експертної оцінки якості наданої медичної допомоги від 07.02.2020, в частині зобов`язання адміністрації Центрального госпіталю МВС України до розгляду на медичній раді випадку, який стався з позивачем та визначення міри відповідальності лікарів, що брали участь у наданні медичної допомоги ОСОБА_1 , з урахуванням недоліків вжити заходів реагування - протиправними;
- зобов`язати уповноважених осіб Центрального госпіталю МВС України виконати приписи висновку клініко-експертної оцінки якості наданої ОСОБА_1 07.02.2020 та розглянути на медичні раді випадок, який стався з ОСОБА_1 , визначити міру відповідальності лікарів, що брали участь у наданні медичної допомоги позивачу та з урахуванням недоліків вжити заходи реагування, а саме: переглянути неправильно встановлений діагноз «Цукровий діабет 2 типу» на «Цукровий діабет 1 типу» та надати про це відомості до ВЛК;
- визнати бездіяльність посадових осіб Центральної медичної (військово-лікарська) комісія МВС України, яка виразилась в ігноруванні вимог позивача щодо перегляду постанови Госпітальної військово-лікарської комісії від 26.12.2017 №226 з підстав невірно вказаного діагнозу та ігнорування висновку клініко-експертної оцінки від 02.07.2020 якості наданої медичної допомоги ОСОБА_1 - протиправною;
- скасувати постанову Госпітальної військово-лікарської комісії Центрального госпіталю МВС України від 26.12.2017 №226 з підстав невірно вказаного діагнозу хворому ОСОБА_1 ;
- зобов`язати уповноважених осіб Центральної медичної (військово-лікарська) комісії МВС України надати нову постанову з зазначенням вірного діагнозу (цукровий діабет 1 типу), на час звільнення ОСОБА_1 з Національної поліції України.
Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 08.06.2021 позов задоволено повністю.
Не погоджуючись із вказаним рішенням, Державна установа «Головний медичний центр Міністерства внутрішніх справ України» подала апеляційну скаргу, з підстав порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, в якій просить скасувати рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 08.06.2021 та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.
В апеляційній скарзі відповідач 1 вказує, що судом першої інстанції порушено норми процесуального права, а саме: проігноровано клопотання Центрального госпіталю Міністерства внутрішніх справ України про витребування доказів.
Також, відповідач 1 вважає, що комісією Міністерства охорони здоров`я, зроблено некомпетентне зауваження, щодо порушення локального протоколу та не визначення рівня інсуліну, оскільки він як раз і був визначений у вигляді С-пептиду.
Відповідач 1 звертає увагу, що з 2017 по 2019 позивач не звертався за медичною допомогою, отже дана компенсація цукрового діабету на протязі 2 років та відсутність ускладнень говорить про те, що діями лікарів госпіталю не було нанесено ніякої шкоди стану здоров`я позивача.
Крім того, на виконання висновку за результатами клініко-експертної оцінки якості та обсягів наданої медичної допомоги ОСОБА_1 , випадок розглянутий на медичній раді 26.02.2020 року, що підтверджується витягом з протоколу №2 засідання Медичної ради ЦГ МВС України та листом ознайомлення всіх присутніх на ній.
Державна установа «Головний медичний центр Міністерства внутрішніх справ України» вважає, що висновки комісії Департаменту охорони здоров`я виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) з копією висновку за результатами клініко-експертної оцінки якості та обсягів наданої медичної допомоги ОСОБА_1 ґрунтуються на дослідженнях проведених у серпні 2019 року та не спростовують клінічної картини захворювання позивача у 2017 році та є виключно теоретичними, що виключає можливість внесення зміни діагнозу хворому, документів, висновків, які б вказували на зміну встановлених у 2017 році, ОСОБА_2 , діагнозів, до лікувального закладу не надходило.
Виходячи із зазначеного, установа не мала права визначити міру відповідальності лікарів, що брали участь у наданні медичної допомоги ОСОБА_1 та з урахуванням виявлених недоліків вжити заходів реагування, у зв`язку зі пропуском строку притягнення до відповідальності. Крім того, дані лікарі вже на працюють в установі.
21.09.2021 до Шостого апеляційного адміністративного суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому позивач просить залишити таку без задоволення, а оскаржуване рішення – без змін.
Позивач звертає увагу, що на час його звернення до відповідача 1 у лютому 2016 року у нього вже спостерігались всі ознаки діабету 1 типу.
Також, ОСОБА_2 наголошує, що висновок за результатами клініко-експертної оцінки якості та обсягів наданої йому медичної допомоги від 07.02.2020 не оскаржений відповідачами, відтак є законним та обґрунтованим.
27.09.2021 до Шостого апеляційного адміністративного суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому відповідач 2 просить задовольнити апеляційну скаргу Державної установи «Головний медичний центр Міністерства внутрішніх справ України», а рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 08.06.2021 скасувати та винеси нову постанову про відмову в задоволенні позовних вимог. Відповідач 2 наголошує на неможливості скасування постанови Госпітальної військово-лікарської комісії від 26.12.2017 №226, оскільки такі приймаються на час фактичного огляду особи, а погіршення стану здоров`я після звільнення особи зі служби не є підставою для її перегляду. Крім того на час її прийняття не було документально підтверджених відомостей про наявність у позивача діабету І типу. Крім того відповідач 2 зазначає, що негативні відповіді на запити позивача не є ігнорування з боку відповідачів його звернень.
Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 01.09.2021 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Державної установи «Головний медичний центр Міністерства внутрішніх справ України» на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 08.06.2021 та призначено справу до апеляційного розгляду в судовому засіданні на 29.09.2021.
В судове засідання сторони не прибули, були повідомлені належним чином та завчасно, клопотань про відкладення розгляду не подавали.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.
Відповідно до ч. 2 ст. 313 КАС України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
З огляду на викладене, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження.
У відповідності до положень ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції, колегія суддів виходить з наступного.
Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 у грудні 2017 року пройшов медичний огляд Госпітальної військово-лікарської комісії Центрального госпіталю МВС України.
Постановою №226 від 26.12.2017 полковнику поліції Департаменту організаційно-аналітичного забезпечення та оперативного реагування НП України, заступнику начальника інспекторського управління-начальника відділу інспектування Радченко Олександра Миколайовича, 1973 р.н. за результатами медичного огляду Госпітальної військово-лікарської комісії Центрального госпіталю МВС України,  встановлено захворювання, Так, пов`язане з проходженням служби в поліції. На підставі ст. 12б, 41в, 39в, 56в, 55в, 71в, 23в, 71в, 23в, 70в, 46г Гр. ІV Розкладу хвороб, станів та фізичних вад наказ МВС України від 03.04.2017 №285 визнано приданим до служби в поліції, непридатний на посаді. Основним захворюванням встановлено «цукровий діабет ІІ» типу, яке пов`язане з проходженням служби в поліції.
В подальшому позивач отримував медичну допомогу та медичне обслуговування в спеціалізованих медичних установах ендокринного спрямування в м. Києві, якими йому встановлено діагноз «цукровий діабет І типу».
12.12.2019 представник позивача звернувся до Міністерства охорони здоров`я України з адвокатським запитом, в якому просив створити клініко-експертну комісію та здійснити перевірку правильності діагностування його хвороби станом на грудень 2017 року як «цукровий діабет 2 тип, середньої важкості, субкомпенсація».
Листом від 24.12.2019 №17-06/49607/2-19 Міністерство охорони здоров`я України доручило Департаменту охорони здоров`я виконавчого органу Київської міської ради (Київська міська державна адміністрація) провести клініко-експертну оцінку якості надання медичної допомоги та медичного обслуговування ОСОБА_1 в умовах зазначеного закладу охорони здоров`я.
За результатами проведеної клініко-експертної оцінки якості наданої медичної допомоги складно висновок клініко-експертної комісії Міністерства охорони здоров`я України від 07.02.2020, з якого вбачається, що медична допомога громадянину ОСОБА_1 в умовах Центрального госпіталю МВС України надана з порушенням локального протоколу медичної допомоги «Цукровий діабет 2 типу» Центрального госпіталю МВС України в частині п.2.1.2 «Диференційна діагностика з цукровим діабетом І типу (не визначено вміст інсуліну в плазмі крові), що призвело до неправильно встановленого діагнозу: цукровий діабет ІІ типу. Клінічна картина розвитку захворювання була не характерна для діагнозу: Цукровий діабет ІІ типу. Медична документація Центрального госпіталю МВС України ведеться у відповідності до вимог чинного законодавства України. Зазначено про необхідність усунення недоліків адміністрації Центрального госпіталю МВС України шляхом розгляду даного випадку на медичній раді, визначивши міру відповідальності лікарів, що брали участь у наданні медичної допомоги ОСОБА_1 та з урахуванням виявлених недоліків вжити заходи реагування. Також, забезпечити у закладі належну організацію лікувально-діагностичного процесу.
Позивач вважає, що відповідач 1 не виконав приписи вказаного висновку, крім того постанова №226 так і не змінена та не містить вірного діагнозу його хвороби, відтак ОСОБА_1 звернувся до суду за захистом своїх прав.
Стаття 70 Закону України «Основ законодавства України про охорону здоров`я» від 19.11.1992 №2801-XII визначає, що військово-лікарська експертиза визначає придатність до військової служби призовників, військовослужбовців та військовозобов`язаних, встановлює причинний зв`язок захворювань, поранень і травм з військовою службою та визначає необхідність і умови застосування медико-соціальної реабілітації та допомоги військовослужбовцям.
Військово-лікарська експертиза здійснюється військово-лікарськими комісіями, які створюються при військових комісаріатах і закладах охорони здоров`я Міністерства оборони України, Служби безпеки України та інших військових формувань, а також Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України.
Порядок організації та проведення військово-лікарської експертизи встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до статей 50, 61, 65, 77 Закону України «Про Національну поліцію», ч. 10 ст. 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст. 21 Закону України «Про Національну гвардію України», ст. 70 «Основи законодавства України про охорону здоров`я» та з метою нормативно-правового врегулювання організації медичного обстеження кандидатів на службу в поліцію, поліцейських, кандидатів на військову службу за контрактом, резервістів та військовослужбовців Національної гвардії України, наказом Міністерства внутрішніх справ України від 03.04.2017 №285, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 28.04.2017 за №559/30427, затверджено «Положення про діяльність медичної (військово-лікарської) комісії МВС» (далі - Положення №285), яке визначає організацію діяльності медичних (військово-лікарських) комісій МВС щодо проведення лікарської та військово-лікарської експертизи.
Пунктами 2 та 3 розділу І Положення №285 визначено, що медичні (військово-лікарські) комісії МВС (далі - ВЛК) - спеціальні підрозділи, що утворюються в закладах охорони здоров`я МВС та Національної гвардії України (далі - НГУ) для проведення лікарської та військово-лікарської експертизи.
Основними завданнями ВЛК є:
1) визначення за станом здоров`я, фізичного розвитку, а для окремих видів службової діяльності - за індивідуальними психофізіологічними особливостями, придатності кандидатів до служби в поліції, кандидатів до вступу до вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських (далі - навчальні заклади), здобувачів вищої освіти навчальних закладів, придатності поліцейських до подальшої служби при переміщенні по службі, проходження служби у відрядженні за кордоном;
2) визначення за станом здоров`я та фізичного розвитку придатності кандидатів до військової служби за контрактом, у військовому резерві, кандидатів до вступу до вищих військових навчальних закладів НГУ (далі - ВВНЗ), ступеня придатності військовослужбовців до військової служби у зв`язку з їх звільненням;
3) визначення причинного зв`язку захворювань, поранень, травм, контузій і каліцтв у поліцейських, що проходять службу, звільняються зі служби та звільнились зі служби, військовослужбовців НГУ, колишніх військовослужбовців, колишніх осіб рядового й начальницького складу органів внутрішніх справ (далі - колишні особи рядового й начальницького складу);
4) визначення причинного зв`язку захворювань, поранень, травм, контузій і каліцтв, що спричинили смерть поліцейських, військовослужбовців, колишніх поліцейських, колишніх військовослужбовців, колишніх осіб рядового й начальницького складу.
Керуючись п. 4 розділу І Положення №285 встановлено, що ВЛК відповідно до покладених на них завдань:
1) проводять лікарську експертизу кандидатам на службу в поліцію, поліцейським і колишнім поліцейським, кандидатам до вступу до вищих навчальних закладів, здобувачам вищої освіти навчальних закладів;
2) проводять військово-лікарську експертизу кандидатам на військову службу за контрактом, у військовому резерві, до вступу у ВВНЗ, військовослужбовцям НГУ, колишнім військовослужбовцям, колишнім особам рядового й начальницького складу;
3) забезпечують контроль за проведенням лікарської та військово-лікарської експертизи, а також лікувально-діагностичної роботи в закладах охорони здоров`я МВС та НГУ;
4) узагальнюють та аналізують результати проведення лікарської та військово-лікарської експертизи та розробляють пропозиції щодо вдосконалення цієї роботи;
5) спільно з лікарями-спеціалістами закладів охорони здоров`я МВС аналізують, узагальнюють результати лікування і медичного обстеження та здійснюють оцінку впливу умов служби на стан здоров`я та придатність до служби.
Пункт 5 розділу І Положення №285 встановлює, що ВЛК у своїй роботі керуються чинним законодавством України, цим Положенням, іншими нормативно-правовими актами з питань військово-лікарської експертизи.
Приписами Розділу ІІ Положення №285 визначено, що лікарська та військово-лікарська експертиза проводиться штатними та позаштатними ВЛК.
Штатними ВЛК є Центральна медична (військово-лікарська) комісія МВС (далі - ЦВЛК), медична (військово-лікарська) комісія державної установи «Територіальне медичне об`єднання» МВС (далі - ДУ ТМО) в областях, в місті Києві (далі - ВЛК ДУ ТМО).
ЦВЛК функціонує на базі Центрального госпіталю МВС та в адміністративному порядку підпорядковується Управлінню охорони здоров`я та реабілітації МВС (далі - УОЗР МВС).
ВЛК ДУ ТМО функціонують на базі відповідних закладів охорони здоров`я МВС та в адміністративному порядку підпорядковуються відповідній ДУ ТМО.
У питаннях проведення лікарської та військово-лікарської експертизи штатні і позаштатні ВЛК підпорядковуються ЦВЛК, постанови якої можуть бути оскаржені в установленому законодавством порядку.
За приписами п. 16 розділу ІІ Положення №285 функції штатних ВЛК:
1) організація та проведення лікарської і військово-лікарської експертизи, контроль за її проведенням в підпорядкованих ВЛК, надання їм у разі необхідності методичної і практичної допомоги;
2) розгляд звернень, заяв і скарг кандидатів до служби у поліції, поліцейських, кандидатів на військову службу, військовослужбовців, колишніх поліцейських, колишніх осіб рядового й начальницького складу і колишніх військовослужбовців з питань лікарської і військово-лікарської експертизи, аналіз та узагальнення результатів цієї роботи;
3) перегляд власних постанов і постанов підпорядкованих ВЛК у порядку контролю, а також у разі оскарження їх керівництвом МВС, Національної поліції України, командуванням НГУ чи особами, що пройшли медичний огляд, та в інших необхідних випадках;
4) затвердження (незатвердження) чи скасування постанов підпорядкованих ВЛК;
5) перевірка і узагальнення результатів роботи підпорядкованих ВЛК;
6) надання роз`яснень, вказівок, рекомендацій з питань лікарської та військово-лікарської експертизи підпорядкованим ВЛК;
7) подання голові ЦВЛК у встановленому порядку річних звітів, інформації про стан і результати проведеної лікарської та військово-лікарської експертизи;
8) організація навчання лікарів закладів охорони здоров`я МВС та НГУ з питань лікарської та військово-лікарської експертизи.
Також, керуючись п. 17 розділу ІІ Положення №285, штатні ВЛК мають право:
1) запитувати у разі потреби медичні документи (медична карта стаціонарного хворого, медична карта амбулаторного хворого, консультативні висновки тощо), матеріали службових перевірок, характеристики на особу, довідки з архіву, витяги з наказів, актів, протоколів та інші документи, необхідні для прийняття експертного висновку та постанови ВЛК;
2) залучати лікарів-спеціалістів закладів охорони здоров`я МВС, лікарів-спеціалістів інших міністерств та відомств (за їх згодою) для вирішення питань лікарської і військово-лікарської експертизи;
3) направляти осіб, які проходять лікарську або військово-лікарську експертизу, на стаціонарне обстеження до закладів охорони здоров`я МВС або до лікувально-профілактичних установ інших міністерств і відомств (за їх згодою) з метою проведення необхідного обстеження чи діагностики.
Пункти 1,2,3,8 Розділу VІІІ Положення №285 визначають, що за результатами лікарської та військово-лікарської експертизи ВЛК приймають постанови, які включають діагноз, встановлений особі за результатами проведеного обстеження, рішення щодо ступеня придатності чи про непридатність до служби та висновок про причинний зв`язок захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтва).
Постанови ВЛК приймаються на час фактичного огляду особи.
Постанови приймаються відповідно до мети проведення лікарської (військово-лікарської) експертизи, зазначеної у направленні на медичний огляд.
Причинний зв`язок захворювань, поранень (контузій, травм, каліцтв) поліцейським та військовослужбовцям встановлюється ВЛК у всіх випадках встановлення їм відповідного діагнозу.
За приписами п. 18 розділу VIII Положення №285 визначення причинного зв`язку захворювань, поранень (контузії, травми, каліцтва) у колишніх поліцейських, колишніх осіб рядового й начальницького складу органів внутрішніх справ, колишніх військовослужбовців покладено на штатні ВЛК. Такі постанови приймаються, якщо при медичному огляді в період проходження служби зазначеним особам був установлений відповідний діагноз. Звільнені зі служби поліцейські, яким постановою ВЛК встановлено причинний зв`язок захворювань відповідно до Порядку проведення військово-лікарської експертизи і медичного огляду військовослужбовців та осіб рядового і начальницького складу в системі МВС України, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06 лютого 2001 року №85, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22 лютого 2001 року за №165/5356, мають право на внесення змін до зазначених постанов згідно з цим Положенням.
Згідно п. 29 розділу VIII Положення №285 якщо питання про причинний зв`язок захворювання (поранення) розглядалось за заявою звільненої зі служби особи, то ВЛК повідомляє заявника про своє рішення, а якщо за результатами розгляду прийнято постанову, - надсилає чи видає її заявнику особисто.
Як вбачається з матеріалів справи, позивач проходив службу в Національній поліції України.
26.02.2016 він був госпіталізований до Центрального госпіталю Міністерства внутрішніх справ України по направленню центральної поліклініки з діагнозом цукровий діабет II типу.
Згідно з постановою ВЛК від 26.12.2017 № 226, основним захворюванням встановлено «цукровий діабет II типу», яке пов`язано з проходженням служби в поліції.
Дійсно, діагноз «цукровий діабет І типу» встановлений позивачу після звільнення зі служби під час лікування та обстеження в спеціалізованих медичних установах ендокринного спрямування в м. Києві.
Висновком клініко-експертної комісії Міністерства охорони здоров`я України від 07.02.2020 підтверджено, діагноз «цукровий діабет II типу», який зазначений у Постанові ВЛК № 226 встановлений відповідачем 1 неправильно.
Колегія суддів відхиляє тезу апеляційної скарги щодо некоректності наявності у висновку клініко-експертної комісії Міністерства охорони здоров`я України від 07.02.2020 некомпетентного зауваження, оскільки сторонами у справі такий висновок не оскаржений, а відтак є дійсним та його висновки не підлягають сумніву.
Крім того, правовідносини з приводу складання висновку за результатами клініко-експертної оцінки Клініко-експертної комісії регулюються приписами Наказу Міністерства охорони здоров`я України від 05.02.2016 №69 «Про організацію клініко-експертної оцінки якості надання медичної допомоги та медичного обслуговування» (далі - Наказ №69) та Порядком контролю якості медичної допомоги, затвердженим Наказом Міністерства охорони здоров`я України від 28.09.2012 №752, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 28.11.2012 за №1996/22308 (далі – Порядок №752).
Відповідно до пунктів 1-3 розділу І Наказу №69 клініко-експертна комісія Міністерства охорони здоров`я України (далі – КЕК МОЗ) є консультативно-дорадчим органом, діючим на постійній (без виїзду на місце конкретного випадку) або тимчасовій основі (у разі виїзду на місце конкретного випадку), що утворюється для колегіального розгляду звернень фізичних та юридичних осіб, правоохоронних органів щодо клініко-експертних питань профілактики, діагностики, медичного лікування, реабілітації, оцінки якості надання медичної допомоги та медичного обслуговування за конкретними випадками у закладах охорони здоров`я незалежно від форми власності та підпорядкування (далі – ЗОЗ), а також фізичних осіб – підприємців, що провадять господарську діяльність у сфері охорони здоров`я у відповідній адміністративно-територіальній одиниці України (далі – ФОП).
Підставою для розгляду КЕК МОЗ відповідних клінічних питань профілактики, діагностики, лікування та реабілітації у ЗОЗ та ФОП і здійснення клініко-експертної оцінки якості надання медичної допомоги та медичного обслуговування відповідно до цього Положення є наказ МОЗ.
Клініко-експертна оцінка якості надання медичної допомоги та медичного обслуговування КЕК МОЗ проводиться після розгляду скарг КЕК Міністерства охорони здоров`я Автономної Республіки Крим, структурних підрозділів з питань охорони здоров`я обласних, Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій.
Також клініко-експертна оцінка якості надання медичної допомоги та медичного обслуговування КЕК МОЗ проводиться у разі незгоди заявника з висновком за результатами клініко-експертної оцінки КЕК Міністерства охорони здоров`я Автономної Республіки Крим, структурних підрозділів з питань охорони здоров`я обласних, Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій.
За приписами пунктів 1-4 розділу ІІ Наказу №69 основним завданням КЕК МОЗ є проведення експертної оцінки запитуваної КЕК МОЗ документації, яка передбачає клініко-експертну оцінку якості надання медичної допомоги та медичного обслуговування шляхом експертизи первинної облікової документації, клінічних питань профілактики, діагностики, медичного лікування та реабілітації, наявності відповідної кваліфікації спеціалістів за напрямом надання медичної допомоги та медичного обслуговування відповідно до вимог клінічних протоколів надання медичної допомоги, нормативно-правових актів у сфері охорони здоров`я.
Клініко-експертна оцінка якості надання медичної допомоги та медичного обслуговування проводиться у випадках смерті пацієнтів, розбіжності встановлених діагнозів, недотримання ЗОЗ або ФОП стандартів медичної допомоги та медичного обслуговування, клінічних локальних протоколів, табелів матеріально-технічного оснащення, а також у випадках, що супроводжувалися скаргами заявника та/або особи, яка представляє інтереси заявника.
Клініко-експертна оцінка якості надання медичної допомоги та медичного обслуговування проводиться протягом 30 календарних днів з дня надходження запиту чи звернення фізичної або юридичної особи. У разі неможливості прийняття рішення за цей час строк розгляду може бути продовжений на 15 календарних днів.
За результатами проведеної клініко-експертної оцінки якості надання медичної допомоги та медичного обслуговування складається Експертний висновок за формою, наведеною у додатку до цього Положення, який затверджується висновком за результатами клініко-експертної оцінки КЕК за формою, наведеною у додатку до Порядку контролю якості медичної допомоги, затвердженого наказом МОЗ України від 28 вересня 2012 року №752, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 28 листопада 2012 року за № 1996/22308 (далі - висновок КЕО).
Відповідно до висновку клініко-експертної комісії Міністерства охорони здоров`я України від 07.02.2020 медична допомога громадянину ОСОБА_1 в умовах Центрального госпіталю МВС України надана з порушенням локального протоколу медичної допомоги «Цукровий діабет 2 типу» Центрального госпіталю МВС України в частині  п. 2.1.2 Диференційна діагностика з цукровим діабетом І типу ( не визначено вміст інсуліну в плазмі крові), що призвело до неправильно встановленого діагнозу: цукровий діабет ІІ типу. Клінічна картина розвитку захворювання була не характерна для діагнозу: Цукровий діабет ІІ типу. Медична документація Центрального госпіталю МВС України ведеться у відповідності до вимог чинного законодавства України. Зазначено про необхідність з усунення недоліків адміністрації Центрального госпіталю МВС України шляхом розгляду даного випадку на медичні раді, визначивши міру відповідальності лікарів, що брали участь у наданні медичної допомоги ОСОБА_1 та з урахуванням виявлених недоліків вжити заходи реагування.
Матеріалами справи підтверджено, що позивач через свого представника неодноразово звертався до відповідачів з питанням щодо перегляду постанови №226.
Зокрема, листом від 30.03.2020 №33/2-Р-24/2 позивачу відмовлено у перегляді оскаржуваної постанови за відсутності підстав її перегляду. Роз`яснено, що відповідно до пункту 2 розділу VIII Положення постанови ВЛК приймаються на час фактичного огляду особи. Експертний висновок комісії при цьому враховує діагнози, які були встановлені під час стаціонарного обстеження, що підтверджені відповідними даними лабораторних, функціональних, інструментальних досліджень, консультаціями спеціалістів, а також ступенем функціональних порушень окремих органів та систем організму на той час. Погіршення стану після звільнення зі служби не є підставою для перегляду постанови ВЛК, прийнятої на час звільнення. Також, зазначено, що наявною медичною документацією, складеною щодо ОСОБА_1 на час його звільнення зі служби, підтверджується проведення йому необхідних обстежень, в тому числі визначення С-пептиду, за результатами яких в 2016 році був встановлений діагноз «діабет 2-го типу». Даними медичної документації, результатами проведеного ГВЛК ЦГ МВС обстеження) підстав для зміни діагнозу не було.
Отже, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що приписи висновку клініко-експертної оцінки якості наданої мені медичної допомоги від 07.02.2020, в частині зобов`язання адміністрації Центрального госпіталю МВС України розглянути на медичній раді випадок, який стався з ОСОБА_1 та визначити міру відповідальності лікарів, що брали участь у наданні медичної допомоги ОСОБА_1 та з урахуванням недоліків вжити заходів реагування, повністю проігноровані службовими особами вказаного закладу, а тому позовні вимоги в частині визнання протиправними дій посадових осіб Центрального госпіталю МВС України, які виразились в ігноруванні приписів висновку клініко-експертної оцінки якості наданої медичної допомоги від 07.02.2020, в частині зобов`язання адміністрації Центрального госпіталю МВС України до розгляду на медичній раді випадку, який стався з ОСОБА_1 та визначення міри відповідальності лікарів, що брали участь у наданні медичної допомоги   ОСОБА_1 , з урахуванням недоліків вжити заходів реагування та визнати бездіяльність посадових осіб Центральної медичної (військово-лікарська) комісія МВС України, яка виразилась в ігноруванні вимог ОСОБА_1 щодо перегляду постанови Госпітальної віськово-лікарської комісії від 26.12.2017 №226 з підстав невірно вказаного діагнозу та ігнорування висновку клініко-експертної оцінки від 02.07.2020 якості наданої медичної допомоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню.
Теза апеляційної скарги щодо того, що притягнути лікарів до відповідальності не є можливим через те, що такі вже не працюють у Центральному госпіталі МВС України не можуть бути взяті до уваги, оскільки згідно витягу з Протоколу №2 засідання Медичної ради Центрального госпіталю МВС України (а.с. 61) вбачається лише те, що заслухано інформацію про висновки проведеної клініко-експертної оцінки якості наданої медичної допомоги хворому ОСОБА_1 та ухвалено взяти до відома заслухану інформацію. З вказаного Витягу з Протоколу №2 не вбачається розгляд питання щодо можливості чи неможливості притягнення до відповідальності відповідних лікарів, також незрозуміло яким чином відповідач 1 зреагував на приписи вказаного висновку в частині «…та з урахуванням виявлених недоліків вжити заходи реагування.»
Тобто, на думку колегії суддів, вказані два питання не було розглянуто відповідачем 1. Доказів протилежного суду апеляційної інстанції не надано.
Відтак, колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції, що позовної вимоги про зобов`язання уповноважених осіб Центрального госпіталю МВС України виконати приписи висновку клініко-експертної оцінки якості наданої ОСОБА_1 07.02.2020 та розглянути на медичні раді випадок, який стався з ОСОБА_1 , визначити міру відповідальності лікарів, що брали участь у наданні медичної допомоги ОСОБА_1 та з урахуванням недоліків вжити заходи реагування, а саме: переглянути неправильно встановлений діагноз «Цукровий діабет 2 типу» на «Цукровий діабет 1 типу» та надати про це відомості до ВЛК підлягають задоволенню.
Також, з аналізу вказаних вище норм вбачається, що перегляд власних постанов відноситься до компетенції відповідача 1, відтак враховуючи, що суд першої інстанції прийшов до вірного висновку, що оскаржувана постанова №226 в частині невірно вказаного діагнозу хворому ОСОБА_1 не відповідає критеріям, встановленим ч. 2 ст. 2 КАС України позовні вимоги щодо скасування постанови Госпітальної віськово-лікарської комісії Центрального госпіталю МВС України від 26.12.2017 №226 з підстав невірно вказаного діагнозу хворому ОСОБА_1 та зобов`язання уповноважених осіб відповідача 1 надати нову постанову з зазначенням вірного діагнозу (цукровий діабет 1 типу), на час звільнення ОСОБА_1 з Національної поліції України, вірно задоволені судом першої інстанції.
Щодо порушення норм процесуального права судом першої інстанції, а саме не розгляд клопотання відповідача 1 від 04.08.2020 №33/4-1454 про витребування доказів, яке зареєстровано 06.08.2021 судом першої інстанції за 303-14/111461/20, колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно до ч. 3 ст. 80 КАС України про витребування доказів за власною ініціативою або за клопотанням учасника справи, або про відмову у витребуванні доказів суд постановляє ухвалу.
За приписами ч. 3 ст. 317 КАС України порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення та ухвалення нового рішення суду, якщо:
1) справу розглянуто неповноважним складом суду;
2) в ухваленні судового рішення брав участь суддя, якому було заявлено відвід, і підстави його відводу визнано судом апеляційної інстанції обґрунтованими, якщо апеляційну скаргу обґрунтовано такою підставою;
3) справу розглянуто адміністративним судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце судового засідання, якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою;
4) суд прийняв рішення про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки осіб, які не були залучені до участі у справі;
5) судове рішення не підписано будь-ким із суддів або підписано не тими суддями, які зазначені у судовому рішенні;
6) судове рішення ухвалено суддями, які не входили до складу колегії, що розглядала справу;
7) суд розглянув за правилами спрощеного позовного провадження справу, яка підлягала розгляду за правилами загального позовного провадження.
Колегія суддів погоджується з відповідачем 1, що суд першої інстанції допустив порушення норм процесуального права не розглянувши вказане клопотання про витребовування доказів, втім таке порушення, зважаючи на вимоги ч. 3 ст. 317 КАС України, не є підставою для обов`язкового скасування рішення суду. 
Відповідно до ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.
Колегією суддів встановлено, що судом першої інстанції було у повній мірі встановлено обставини справи, яким надано належну правову оцінку із дотриманням діючих норм матеріального та процесуального права.
Згідно ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
У відповідності до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
За таких обставин, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції винесене з дотриманням норм матеріального та процесуального права, судом повно з`ясовано обставини справи, а доводи апеляційної скарги не спростовують правильність висновків суду першої інстанції, у зв`язку з чим підстав для скасування рішення суду першої інстанції не вбачається.
Керуючись ст.ст. 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Державної установи «Головний медичний центр Міністерства внутрішніх справ України» - залишити без задоволення.
Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 08 червня 2021 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя                                                                      В.Ю. Ключкович

Судді                                                                                          О.О. Беспалов

                                                                                                    А.Б. Парінов