справа № 367/581/21                                     головуючий у суді І інстанції Кравчук Ю.В.
провадження № 22-ц/824/13383/2021         суддя-доповідач у суді ІІ інстанції Фінагеєв В.О.

П О С Т А Н О В А
Іменем України
06 грудня 2021 року                                                                                м. Київ
 
Київський апеляційний суд
у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
 
        Фінагеєва В.О. (суддя-доповідач), Кашперської Т.Ц., Яворського М.А.,
 
розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Акцент-Банк» на рішення Ірпінського міського суду Київської області від 29 червня 2021 року у справі за позовом Акціонерного товариства «Акцент-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -
 
В С Т А Н О В И В: 
 
                У січні 2021 року АТ «Акцент-Банк» звернувся до суду з позовом та просив стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № б/н від 29 серпня 2019 року у розмірі 23 067 грн. 49 коп. станом на 24 листопада 2020 року, яка складається з наступного: 13 599 грн. 57 коп. - заборгованість за кредитом; 9 017 грн. 92 коп. - заборгованість за процентами за користування кредитом; 450 грн. - заборгованість за штрафами. 
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 29 серпня 2019 року ОСОБА_1 приєднався до Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку з метою укладання кредитного договору № б/н та отримання кредитної картки. На підставі вказаної анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг А-Банку відповідачу надано кредит у вигляді встановлення кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 44,40 % щомісячно на суму залишку заборгованості за кредитом. Банк виконав свої зобов`язання за кредитним договором. Однак, ОСОБА_1 не виконує належним чином умови договору, грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору не сплачує.
Рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 29 червня 2021 рокуу задоволенні позову АТ «Акцент-Банк» відмовлено. 
В апеляційній скарзі АТ «Акцент-Банк»просить скасувати рішення суду першої інстанції через неправильне застосування норм матеріального права та задовольнити позов. 
В обґрунтування доводів апеляційної скарги позивач зазначає, що в анкеті-заяві відповідач підтвердив під підпис факт ознайомлення з Умовами та правилами надання банківський послуг та зобов`язався в подальшому регулярно знайомитися зі змінами до них. Як вбачається з розрахунку заборгованості боржник користувався кредитом, значить ознайомився з Умовами та правилами і погодився з ними, оскільки даний кредитний договір є договором оферти. Позивач додав до позовної заяви паспорт споживчого кредиту за програмою «Кредитна картка», в якому чітко зазначені всі обговорені умови кредитування, строки, процента ставка та багато іншого.  Паспорт продукту підписано божником за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. У даному випадку потрібно враховувати не постанову Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17, а іншу судову практику, а саме постанову Верховного Суду від 02 грудня 2020 року у справі № 284/157/20. 
У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 зазначає, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, оскільки позивачем не доведено наявності договірних відносин з відповідачем, не конкретизовано, про які саме умови кредитування йшлося у позові, не підтверджено факт існування боргу з відсотками від позики включно, не представлено жодного доказу, який би підтверджував, що відповідач отримував картку банку або йому був відкритий рахунок.    
Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України. 
Відповідно до  ч. 1  ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Відповідно до ч. 13 статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Враховуючи вищезазначене, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.
Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, апеляційний суд вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, виходячи з наступного.
Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. 
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. 
Судом встановлено,що 29 серпня 2019 року складена анкета-заява про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у А-Банку, підписанням якої ОСОБА_1 відповідно до ст. 634 ЦК України у повному обсязі приєднався до Умов та Правил надання банківських послуг, які разом із тарифами, правилами користування, основними умовами обслуговування та кредитування, що розташовані у рекламному буклеті, становлять договір про надання банківських послуг (а.с.5, зворотня сторона). 
Згідно з наданим банком розрахунком заборгованість  ОСОБА_1 за договором № SAMABWFC0072885763 від 29 серпня 2019 року становить23 067 грн. 49 коп. станом на 24 листопада 2020 року, яка складається з наступного: 13 599 грн. 57 коп. - заборгованість за кредитом; 9 017 грн. 92 коп. - заборгованість за процентами за користування кредитом; 450 грн. - заборгованість за штрафами (а.с.5).
Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що будь-яких належних та допустимих доказів фактичної видачі кредиту відповідачу матеріали справи не містять.
Апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції з наступних підстав. 
Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. 
З матеріалів справи вбачається, що 29 серпня 2019 року ОСОБА_1 підписав анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку, у якій погодився на те, що підписана заява разом з умовами та правилами надання банківських послуг, тарифами, правилами користування, основними умовами кредитування та обслуговування, складають між ним та банком договір про надання банківських послуг.
На підтвердження позовних вимог банк надав суду анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в Акцент-Банку, паспорт споживчого кредиту за програмою «Кредитна картка», Витяг з Умов та Правил надання банківських послуг в Акцент-Банку Тарифи користування кредитною карткою «Зелена». 
Відповідно до ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. 
Особливістю договору приєднання є те, що позичальник приймає і погоджується із запропонованими кредитором умовами без права вносити свої пропозиції щодо цих умов. Виходячи з позовних вимог, саме про такий договір зазначає банк.
Підписом у анкеті-заяві про приєднання до умов та правил надання банківських послуг, що є договором приєднання, відповідач погодився з умовами та правилами. Однак, з цієї анкети-заяви не вбачається суми бажаного та наданого кредитного ліміту, та отримання відповідачем кредитної картки, а, отже, застосування Умов та Правил надання банківських послуг в будь-якій редакції не є можливим.
Надані позивачем Умови та Правила надання банківських послуг в Акцент-Банку, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останньою і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих їй умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору.
Враховуючи висновки, які містяться у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17, відсутність підпису позичальника на Умовах та правилах надання банківських послуг не дає можливості їх застосувати навіть при наявності підпису позичальника на анкеті-заяві. 
Як вбачається з копії анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, остання містить особисті дані та підпис позичальника, однак, не містить будь-яких даних про те, яку картку виявив бажання отримати відповідач, який кредитний ліміт просив встановити.
Також подана до суду анкета-заява не містить підтверджень, що відповідачу було надано кредитні кошти та видано кредитну картку. Тобто, позивач не надав доказів отримання відповідачем кредитних коштів. Розрахунок заборгованості, а також підпис ОСОБА_1 в анкеті-заяві не є доказом отримання відповідачем кредитної картки та користування кредитними коштами.
Що стосується паспорту споживчого кредитування, який, як зазначає позивач, не був прийнятий до уваги судом першої інстанції, апеляційний суд вважає за необхідне зазначити наступне. 
Паспорт споживчого кредиту за програмою «Кредитна картка» містить лише інформацію про порядок нарахування пені, штрафів, процентної ставки, яка застосовується при невиконанні зобов`язання щодо повернення кредиту. При цьому, жодної інформації щодо того, в якому розмірі було отримано ОСОБА_1 кредитні кошти та чи взагалі вони видавалися відповідачу вказаний паспорт не містить. 
За таких обставин, суд позбавлений можливості перевірити правильність нарахування заборгованості за тілом кредиту, а також процентами та штрафом.
До апеляційної скарги АТ «Акцент-Банк» долучено банківську виписку за період з 29 вересня 2019 року по 28 липня 2021 року.
У той же час, відповідно до вимог ч. 2 ст. 83 ЦПК України позивач повинен подати докази разом з поданням позовної заяви.
Відповідно до вимог ч. 3 ст. 367 ЦПК України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються апеляційним судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. 
На момент подачі позовної заяви вказаний доказ був наявний у позивача, однак, він не подав його до суду першої інстанції. В апеляційній скарзі АТ «Акцент-Банк» не навів об`єктивних причин, які перешкодили подати йому зазначений доказ у встановлений законом строк.
Відповідно до ст. 126 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.
Враховуючи зазначене, висновки суду першої інстанції щодо відсутності підстав для задоволення позову відповідають фактичним обставинам справи, рішення суду ухвалене на підставі наявних у матеріалах справи доказів, що у відповідності до ст. 375 ЦПК України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду без змін.
На підставі викладеного та керуючись статтями 374, 375, 381, 382-384 ЦПК України, апеляційний суд, -   
 
П О С Т А Н О В И В:
 
Апеляційну скаргуАкціонерного товариства «Акцент-Банк» залишити без задоволення. 
Рішення Ірпінського міського суду Київської області від 29 червня 2021 рокузалишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню не підлягає, крім випадків, визначених частиною 3 статті 389 Цивільного процесуального кодексу України.

Судді                                                                                     Фінагеєв В.О.
 
                                                                                     Кашперська Т.Ц.
 
         Яворський М.А.